Režie:
Jiřina Pokorná-MakoszováScénář:
Miloš KratochvílKamera:
František NěmecHudba:
Vítězslav HádlHrají:
Josef Abrhám, Hana Maciuchová, Karel Heřmánek, Jitka Molavcová, Petr Nárožný, Josef Větrovec, Miroslav Vladyka, Ondřej Havelka, Lucie Matoušková, Oldřich Vízner, Jaroslava Kretschmerová, Jan Novák (více)Obsahy(1)
Komedie pro malé i velké o zázraku, který se stane při hodině chemie... Většina dětí nedokáže pochopit, proč velcí vzpomínají s nostalgií na dobu svého mládí. Malí naopak touží po dospělosti, neboť je pro ně obdobím, kdy si budou moci dělat, co se jim zlíbí a nikoho nebudou nuceni poslouchat. Přesně tohle si myslí kamarádi Hejbal a Kašlík, ale když jim unikátní chemický pokus umožní náhle dospět, nic nevypadá tak jednoduše, jak se zprvu zdálo… Žáky si zahráli O. Havelka a M. Vladyka, jejich rodiče H. Maciuchová, J. Abrhám, J. Molavcová a K. Heřmánek. (Česká televize)
(více)Recenze (57)
Vyloženě prostý scénář, ovšem zahraný skvěle a i po těch letech mi vykouzlil úsměv, např. při Abrahámově úlevném oddychu: „Vždycky jsem měl hrůzu z těch let, kdy bude kluk v pubertě a teď prosím, krásně vyřešený. Tomu chlapovi by měli dát metál.“ Zkrátka herecky úsměvný koncert vařený z vody v dobově nekonfliktním filmu. ()
Tohle je tak příjemná kravina, že jsem ji zkoukla hned dvakrát po sobě. Tohle rozhodně nevymyslíš za střízliva, to mi neříkejte. 😭 Krásná televizní inscenace, u které si člověk na chvíli vydechne nebo uvaří kafe. Celou dobu mě fascinoval Ondřej Havelka, který umí ve svých třiceti letech zahrát tak geniálně malé dítě, že to až není možný a Miroslav Vladyka to samé. Ne, že by z toho číšila dvakrát profesionalita, ale ztřeštěnost a podnapilý stav určitě. 👍🏻 Scénář se nadmíru povedl i v tom podnapilém stavu a herci (opět naše herecká špička) váleli taky. Jakožto milovnice starých televizních inscenací jsem byla v sedmém nebi a můžu film jedině doporučit. ()
„Já se z toho zjevím… Já se Vám na to vykašlu, pořád jenom nějaké takové blbosti…“ Tyhle ty reakce obou předčasně zestárlých dětí na nápady jejich rodičů udělat z nich opravdové dospěláky nějak přesně vyjadřují i mé dojmy z této rádoby ztřeštěné komedie. Nějak mi nešel na rozum ten výchozí předpoklad celého filmu, že když se z desetiletých dětí stanou z fyzického hlediska dospělí (ale mentálně zůstanou na úrovni těch desetiletých) musí se hned začít chovat jako naprostí idioti či dementi. Chápu, že komediální žánr snese hodně, ale na můj vkus to bylo vskutku až moc ztřeštěné. Zvláště když i některé ty nápady rodičů dotyčných „dětí“ neměly mnohdy od chování jejich potomků zas tak moc daleko. Z hereckého hlediska se mi asi nejvíce líbila Hana Maciuchová coby matka, ovšem jinak je mi líto, ale tohle můj šálek kávy opravdu není. ()
No, já bych to viděl trochu jinak než kolega Drom. Lenin poté, co ho omrzelo ležet v mauzoleu, emigroval ze zaostalého východu na onen bájný západ, ovšem nepodařilo se mu překonat železnou oponu, tak zůstal v Československu. Jsa držen stále mlád hektolitry krupicové kaše, přijal místo chemikáře na nějaké blíže nespecifikované škole, kde se snažil vtloukat dětem do hlavy vědecký světový názor a vytloukat tmářské pověry. Ovšem s elixírem mládí mu to poněkud nevyšlo, ukázalo se, že funguje, byť reverzně... takže jeho psychika utrpěla obrovský otřes. Po fázi deprese, projevující se tím, že vzal místo náročné pozice chemikáře nenáročnou pozici tělocvikáře, nastala fáze popírání a snaha celý experiment ututlat. Takže jednak se snažil omezit počet lidí, kteří o celém incidentu věděli (vymluvil Kašíkovi svatbu, aby se nemohl množit) a dále chystal, jak by řekl "masový" psycholog Vízner, masovou vraždu. K té naštěstí nedošlo, neboť oba kluci se náhodou na vlastní kůži přesvědčili o účincích krupičné kaše. Za zmínku ještě stojí Heřmánek a jeho geniální vynález, zpětné slepování rozřezaných polen. Kdyby myšlenku trochu rozpracoval, možná by se časem dostal ke slepování polen již spálených, čímž by se hravě dostal na třetí příčku v žebříčku nejvýznamnějších lidských počinů, hned po objevu ohně a microsoftím dvojkliku. ()
Vzhledem k době vzniku a formátu (TV inscenace určená především dětem) nadprůměr, u mě 75 %. Při soudobém shlédnutí (viz repríza na ČT3 před několika dny) navíc vznikají zajímavé asociace, např. s vědomostmi dětí při zavřených školách nebo s dokumentem V síti (Kašíkova spolužačka odmítá jeho nabídku k sňatku slovy "Vždyť je mi dvanáct!") :-) ()
Reklama