Režie:
Maria BlomScénář:
Maria BlomKamera:
Peter MokrosinskiHudba:
Anders NygårdsHrají:
Sofia Helin, Kajsa Ernst, Ann Petrén, Joakim Lindblad, Barbro Enberg, Inga Ålenius, Willie Andréason, Lars G. Aronsson, Maja Andersson, Alf Nilsson (více)Obsahy(2)
Švédská kinematografie má svou neopakovatelnou atmosféru a některá témata se v ní vracejí v nové podobě. Příběh tří sester, které se po letech odloučení setkávají na oslavě otcových sedmdesátin, v sobě nese ozvuky Bergmanova díla. Nejmladší Mia (Sofia Helin) odešla do Stockholmu před patnácti lety a od té doby se do vesničky v kraji Dalecarlia nevrátila. Teď se však nemůže na nic vymluvit, i když ji setkání s rodinou spíš děsí, než těší. Prostřední sestra Eivor (Kajsa Ernst) i nejstarší Gunnila (Ann Petrén) se příliš nezměnily - čas jen zvýraznil jejich odlišné povahové vlastnosti. Nezměnil se ani provinční duch jejich rodiště, jen ho Mia dnes vnímá mnohem ostřeji než dřív. Ale rodinná pouta jsou pevnější, než si myslela, a každý z jejích nejbližších skrývá hořké tajemství. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (17)
Mía se stěžuje, že se jí nikdo na nic nezeptá. A proč také, vždyť stejně všichni ví, že bydlí ve Stockholmu a dělá s počítačem. Problém "neptání se" je relativně nový, ale velmi závažný. Skončila doba, kdy každý nový, příchozí, procházející nebo navrátilý, měl příběh, na který bylo třeba se vyptat. Nyní byli všichni všude, všechno ví a všechno znají, a musí to ze sebe nějak dostat, protože není kdo by se ho na to zeptal. Obecně to příliš nevadí, vadí to však v oblasti rodiny a příbuzenstva... Maria Blom není jen filmovou, ale také divadelní režisérkou. Divadelní kus "Masjävlar" (hanlivé označení obyvatel Delecarlie) filmu předcházel. Přesto se jí podařilo vyvarovat se všem "Slings and Arrows" (jak by řekl jiný dramatik), které obvykle ohrožují převod "divadelních" myšlenek do filmu. Pro divadlo dělal i Bergman, zatímco Strindberg nemohl dělat do filmu. Nicméně je August Strindberg při úvahách o švédském filmu neopomenutelný. ()
Taková tradiční severská oslava, kdy nevíte, zda se chtějí zúčastění bavit nebo zda plánují spáchat hromadnou sebevraždu. Zkrátka pařba, na které proteče snad více slz než chlastu a zvratků. Co také čekat od kinematografie této části světa, kde pojmy tragédie a komedie mají převrácené významy. Film jsem si celkem užil, ačkoliv se v něm občas vyskytují hluchá místa. Při rozhodování mezi 3 nebo 4 hvězdami nakonec zvítězila varianta s vyšší hodnotou, snad díky přítomnosti skvělé Sofie „Ságy“ Helin. ()
Sprvu sympaticky svedsky film s uz tradicnou temou rodinneho stretnutia, ktore vyvrcholi hadkou pod vplyvom alkoholu a naslednym zmierenim vacsiny blizkych ci vzdialenych pribuznych. Prva polovica filmu je vcelku vydarena, trpko-vtipna v ramci expozicie postav blaznivej rodiny. Postupom casu ale nasadena uroven klesa, autori zjavne uz nedokazali z temy vytazit viacej, takze snazili pribeh rychlo ukoncit. Tiez mnohi herci posobia trochu ochotnichym dojmom, napr. by bolo super keby Joakim Lindblad (Jan-Olof) dokazal hrat trochu sympatickejsiu postavu. Nakoniec teda toto nepresahuje "tradicny" svedsky film, ktory je namiesany z ocakavatelnych ingrediencii. Mimochodom nazov filmu vychadza z toho, ze sa odohrava v oblasti Dalarna, co je symbol svedskej tradicie - ludia, ktori stadial pochadzaju sa oznacuju ako "masar". Plus slovo "jävlar" znamena nieco v zmysle "diabli, bastardi, hajzli".... je teda na volnej tvorivosti, co to ma znamenat. :) Slabe 3. ()
Všichni jsme "jen" lidé, každý se plácáme ve svých vlastních problémech a z okolního světa vidíme jen to, co vidět chceme, užíváme jen to, co nám pomáhá a jsme s lidmi, kteří jsou nám prospěšní. Speciální statut pak má nejbližší rodina, ta nám někdy krutě nepomáhá, ale vždycky tu je, když se to posere úplně. Návraty na stará místa po letech, to je vždycky podivný pocit. Mia nechala při odchodu za sebou úplně všecko. Teď se vrací a všichni ji vidí takovou, jaká byla, když před lety sbalila kufry. Všichni jsou už ale jiní, rodiče, sestry i ostatní. Jen to nedořešené a nevyřčené zbývá prostě doříct. Tento typ filmů bývá obvykle dobrý. I tento je. Toť vše. 90% ()
Problémy, problémy, všichni máme problémy a nejlépe umíme poradit tomu druhému...... Tady se vše zhustilo a neshody mnoha minulých let se řešily během jediného večera otcových sedmdesátin. Díky tomu, že leckdo leckomu něco řekl tajně a on to pak vynesl dál se i leccos vyřešilo, něco už se holt nestihlo.....Realistický film s všeobecnou poplatností, komedii jsem v tom však nějak nenašla. Hodně mě rušila nevhodně vybraná nejstarší sestra, která věkově odpovídala spíš mámě. ()
Reklama