Režie:
Sean EllisScénář:
Sean EllisKamera:
Angus HudsonHudba:
Guy FarleyHrají:
Sean Biggerstaff, Emilia Fox, Shaun Evans, Michael Lambourne, Marc Pickering, Michelle Ryan, Jared Harris, Irene Bagach, Keeley Hazell, Marysia Kay (více)Obsahy(2)
Po bouřlivém rozchodu trpí Ben nespavostí. Aby se úplně nezbláznil, vezme noční směny v supermarketu. Pozoruje zákazníky a jeho fantazie se rozbíhá na plné obrátky. Ve své představivosti dokáže zastavit čas, atraktivní ženy svléká a kreslí jejich skicy. Nejvíce ho přitahuje Sharon, děvče za pokladnou, která možná zná lék na jeho nespavost... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (526)
Moc jsem se teda nenadchl. ()
Příjemná jednohubka ()
Vracím se k tomuto majstrštiku, který oslovil srdéčko každého čsfdďáka, je to maštrštyk, který něco nabízí pro každého z nás, z nás chlapů. Představte si ženu, představte si svou ideální ženu, fyzicky, představte si ženu, která má všechno, co chcete mít. Představte si někoho, kdo vám voní, kdo je každý den pěkně oblečený, kdo má pěkné vlasy, kdo je prostě senzační, fyzicky. Teď si představte ženu, která splňuje tyto požadavky, která je taková, jakouste si vysnili ve svých materiálních představách, ale navíc pánové, navíc má ducha a duši, a to ne ledajakou. Představte si, že najdete někoho, kdo sdílí, kdo je otevřený, kdo má vlastního kreativního ducha, kdo je pro všechno, kdo obstojí u rodiny i u přátel, kdo má vlastní myšlenkové pochody, které si vás nevšímají, ale stejně jste její muž, se kterým chce zůstat do konce života, má tedy svůj život, své přítelkyně i přátele, ale chce se vrátit, inspiruje vás, nejsou to kamarádi, ale je to ona, ona je tak silná, že i děláte někdy to, co chce, inspiruje vás vlastní žena, ne vaše idoly, ale vaše vlastní žena....tak senzační...pro intelektuála....rozdrcený odchází do supermarketu, senzační fotbal, i jeho nová dívka, bere někoho, kdo není tak inspirativní, ale real a milující, víc jako on, ne tak geniální....poklona britské kinematografii...tak lidské, tak krásné, she music is sensational...britové jsou tvrdí, velcí, kdopak by to od nich čekal... ()
Nudna britska sracka plna kecu a zdlouhavejch debat o nicem.. ()
Tohle povídání bych asi začal tím, „jak jsem potkal svého Jednorožce“. Ano Jednorožce, a to myslím doslova. Obvykle se většina diváků zabývá uměním v díle autora a tomu potom dávají své hodnocení. Ale to bychom se mohli o tom bavit u filmu třeba jako je „Lepší už to nebude.“ Jenže hodnota tohoto díla je trochu někde jinde. Prostě jsme já a on potkali, nevěděl jsem o něm, ale byl tu, můj „Jednorožec“. Zážitek, který jsem získal jeho shlédnutím mi připomnělo jedna poznámka mého otce, který byl nadšený, když prvně viděl „Tankový prapor“ a na moje zvednuté obočí pouze uvedl, tomu ty nemůžeš rozumět nebyl jsi na vojně. Jenže tady, tady v tom filmu jako bych byl. (Překvapilo mne, že přestože jsem vzdálen jeho tvůrcům v prostředí a čase, přesto některé věci až pozoruhodně obdobně i já prožil.) Ne nemyslím, že jsem byl v tomto ději doslova, ale byl přeneseně, stejně jako jeho autoři, kteří k umocnění děje využili fantasy prvek, a to tak, že hlavní hrdina (Ben) po rozchodu se svojí dívkou nemůže spát a získá dokonce nadpřirozenou schopnost zastavit čas. A vůbec to, že Ben po ztrátě životního vztahu nemůže spát je velmi dobré přirovnání. Přiznejme si, jak mnozí z nás v podobné situaci měli obdobné pocity, jako by se čas náhle zastavil a spánek neměl svoji hodnotu. Mnohdy se pak podobal spíše krátkým mdlobám. A dostat se z onoho začarovaného kruhu náhlé bezvýznamné existence a přerušovaného spánku řešil každý z nás různě. Ben, jenž studuje uměleckou vysokou školu a zabývá se figurální malbou, se tak vydá možná nevědomky správnou cestou, kdy změní prostředí, ve kterém se pohyboval se svou přítelkyní, začal se zabývat něčím jiným než dosud a vzdáleně se dotkl cizího jazyka. Dost na to, aby se dokázal z onoho problému vymanit. A pak se to tady celé ještě začne násobit. V nové práci – úklid v supermarketu zapadne do úžasně ztvárněné skupinky magorů, kteří si v nudném stereotypním ekosystému vytvářejí vlastní svět. Následuje série flashbacků do Benova dětství, kde se prvně setkává s ženskou nahotou, přes první lásky a zážitky se svým kamarádem až po nalezení své femme fatale - Sharon. Zmínil jsem to jen okrajově, ale tady v těchto místech se dostáváme k další podstatné součásti filmu – ženská nahota, která je zde zobrazena dvěma způsoby. První část ji představuje jako inspiraci mužského dospívání, ale ta druhá část je součástí Benova uměleckého vnímání světa. Ženy zde odhalené představují jedno z nejkrásnějších uměleckých pohledů na ni, a přestože jsou tyto ženy Benovi k dispozici v jeho zastaveném světě využívá jejich odhalení pouze ke své malířské tvorbě. Seznámíme se až s doslova ikonickou ženskou krásou, abychom ji dostali do pozdějšího kontrastu s charizmatickou krásou Sharon. Děj postupně naplňuje moto filmu „někdy se láska skrývá mezi vteřinami vašeho života”. Když už se zdá, že události spějí až k téměř prvoplánovému romantickému konci, znovu se děj zašmodrchá tak, aby bylo možné ukázat, jak některé vteřiny mohou vše nenadále zničit. A Ben se tak opět ocitá zdánlivě na začátku a možný vztah je znovu v troskách. Souhrou okolností se mu podařilo zaujmout majitele galerie, který mu uspořádá výstavu „Ustrnulá vteřina“ a jak praví anglické přísloví: zvědavost zabila kočku, kdežto tady, ale to už se raději podívejte sami. Stojí to opravdu za necelé dvě hodiny vašeho času. () (méně) (více)
No, tak tohle mi teda nesedlo. Postavy nesympatické a ošklivé britské xichty. Komediální scénky nejsou vtipné. Filozofování až na pár kousků Benova monologu jsou většinou o ničem. Nahota zbytečná. Happy end zbytečně moc happy. Ale to pojetí zastavení času se mi tady líbilo. ()
Reklama