![všechny plakáty](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w140/files/images/film/posters/000/017/17178_40d77f.jpg)
Režie:
Peter WernerScénář:
John McGreeveyKamera:
Neil RoachHudba:
Lucia HwongHrají:
Max von Sydow, Judd Nelson, Mako, Tamlyn Tomita, Pat Morita, Kim Miyori, John Fujioka, François Chau, Ed O'Ross, Sab Shimono, Lisa Lu, Ping Wu, Elizabeth Sung (více)Obsahy(1)
Míval jsem dům, než mi shořel. Teď vidím lépe na měsíc (japonské haiku). V hlavní roli MAX VON SYDOW (Sedmá pečeť, Tři dny Kondora, Robin Hood). Jeden oslepující záblesk a slovo život zcela změnilo význam. Ale člověk je tvor neuvěřitelně houževnatý a má obrovskou vůli žít... Na základě skutečných příběhů a s využitím speciálních efektů film oživuje osobní zážitky Japonců, Evropanů a Američanů, kteří se 6. srpna 1945 nacházeli v japonské Hirošimě. Jejich osudy navždy změnila první atomová bomba znamenající konec II. světové války a počátek jaderného věku. Až 80.000 lid, tedy 30% populace Hirošimy, bylo zabito okamžitě, dalších 70.000 podlehlo svým zraněním a dlouhodobé následky trvají dodnes. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (12)
Hirošima: město popela slouží za vzor toho, proč jsou televizní filmy tak často a tak čistě průměrným pokoukáním. Nejde jen o malý rozpočet, který neumožňuje předvést dokonalé triky, zdvihnout pohled kamery do dáli, aby ukázala zdevastované město či z něj plynoucí levné rekvizity. K nouzi finanční přistupuje často i neochota zkusit něco nového, využití zaběhaných a jednoduše nasaditelných konceptů, "zakázkovost". I přes účast hvězdy první velikosti jakou bezesporu je Max von Sydow se příslušným směrem vydala i tato Hirošima. Střídáním příběhů několika různých lidí (americký zajatec, německý kněz, lékař, japonka s vazbami na USA s rodinou, protiletecká hlídka, škola) ukazuje, jak to tenkrát bylo, přičemž ke konci jejich ústy neopomine zhodnotit historický a morální význam celé události. Jelikož však jde o tragédii tisíců lidí, poštěstí se tomuto filmu několikrát diváka zasáhnout, přičemž nesejde na tom, zda hasením popálenin v žumpě, hrůzou ze ztráty vlasů či zoufalým pátráním po příbuzných v troskách domů. Typický film - memento. Film o prvním vojenském nasazení jaderné bomby takový být musí, zmařených civilních životů bylo hodně. I pocit vítězství, který muselo mnoho američanů v tu chvíli cítit, si bude hledat do filmu cestu jen stěží a nejspíše se nevyhne odsouzení. Zato, podobně jako toto Wernerovo dílo, bude pln nepříliš důvěryhodného pacifismu, stejně jako bude ignorovat velmi pravděpodobný pocit japonců, bezmocný vztek. Ne, Hirošima: město popela vztah dětí vycházejícího slunce k USA po svržení bomby raději (téměř) vůbec nereflektuje. ()
"Zablúdila som...už nie sú žiadne ulice. Nevedela som kadiaľ chodím..." Táta veta z filmu dokonale vystihuje situáciu tesne po výbuchu v Hirošime. Sledujem tri dejové linky. Bežných ľudí, ktorých postihla katastrofa, farára v podaní Max Von Sydowa a nakoniec dvojicu amerických pilotov, ktorí blúdia zničeným mestom. Filmu škodí hlavne roztrieštenosť. Max von Sydow je fajn, ale jeho príbeh tam bol akosi navyše. Zamrzí, že americká strana, hlavne detaily okolo prípravy a samotného zhodenia bomby nedostali priestor, ale predpokladám, že režisér, to takto urobil zámerne. Keďže ide o tv film, tak samozrejme nejaká velkoleposť tu nemá miesto, ale napriek tomu je tu pár dobrých momentov. Celkovo spokojnosť, dostal som zhruba to, čo som očakával.60%. ()
Jako memento může posloužit i tento levný Tv film. Hrůzný pohled na důsledky výbuchu, který navždy změnil dějiny lidstva a učinil město Hirošima doslova největším hřbitovem. Během krátké chvíle přišlo nazmar nespočet lidských životů - nevinných životů. Nepočítaje následky, které ovlivnily a ukončily životy dalších a dalších lidí. Na jedné straně obrovské utrpení, na druhé velké ušetření vojáků, jenž by nasazovali životy a na třetí straně veliké varování pro budoucí generace. Pro hrůznost a působivost některých scén dávám 4*. ()
Příběh jedné z největších katastrof lidtsva, neomalenost a radikálnost zahnala USA k neuvěřitelným činům na konic WWII... Tento příběh je o lidech, obyčejných lidech, kteří jen byli v nesprávnou dobu na nesprávném místě. Je to příběh tragédie a utrpení a poslední hrůzy války. ()
Škoda. Stačilo opravdu málo a mohlo to být slušné. Film však trpí jistou roztříštěností. Seznamuje nás s několika konkrétními osudy pár dní před náletem Enoly Gay, během náletu i po něm. Máme zde německého kněze (Max von Sydow), členy sestřelené osádky bombardéru B-29, školáky v hirošimské škole, lékaře, i prosté Japonce žijící si svůj přídělový válečný život. Nálet a výbuch pumy všem změní život k nepoznání. Děj pak skáče mezi jednotlivými postavami a to značně kostrbatě a nekonzistentně což působilo rušivě. Zpracování bylo v rámci možností TV filmu slušné, ale mohlo být lepší. Hlavně výbuch pumy mi přišel naznačený jen lehce. O poznání lépe dopadlo zpracování rozvalin Hirošimy a přilehlých městských částí, které díky větší vzdálenosti od epicentra nedoznaly takové devastační škody. Věrohodně zpracovaná byla i všechna ta zranění - popáleniny, řezné rány, nemoci z ozáření... Ke konci snímku řada z hlavních postav dojde díky výbuchu k určitému druhu protiválečného poznání a pokory, což mi přišlo nepřirozené. Film měl evidentně snahu být vztyčeným varovným prstem. Zároveň se snažil přiblížit jaké to asi muselo být a využil k tomu skutečné přeživší a jejich vzpomínky. Na mne to i přes několik silných momentů však moc neúčinkovalo. Je strašné dívat se mrtvá tělíčka dětí, na zasypaná a ohořelá těla školáků, či všech těch popálených Japonců. Historie neznalý divák zadrtí v zubech: Ti hnusní Američané, barbaři.... Jenže Amerika si jen tak ze cviku nehodila na hodné Japíky pumu aby se vědělo co umí štěpení jádra. Japíci tou dobou už šest let okupovali Asii a Tichomoří, zabíjeli a mučili a to takovým způsobem, že i Němci se svými válečnými zločiny byli až ti druzí... V dokumentu se neuvádí, že byla Japonsku dána výzva k ukončení bojů, protože USA vlastní novou zbraň neuvěřitelné síly. Muselo dojít až ke dvěma lekcím s názvem Hirošima a Nagasaki aby i fanatici pochopili, že bojovat by znamenalo úplné zničení Japonska. Američané počítali s předpokládánými ztrátami vojáků při invazi na ostrovy v řádech statisíců. Na plážích by je nečekala jen fanatická armáda, ale i hošíci s přiostřenými bambusy jak bylo ukázáno v úvodu tohoto filmu. Ti mrtví z obou nešťastných měst, tak ušetřili miliony životů na obou stranách. Kdo seje vítr, sklízí bouři. Bohužel... * * * ()
Podle mě dobře zpracováno spokojenost. ()
Nacisti už niekedy koncom 30-tich rokov pracovali na vývoji atómovej bomby. Spojené štáty sa snažili atómovú zbraň vyrobiť skôr. Ich program sa volal Manhattan a viedol ho Dr. J.Robert Oppenheimer. Prvá atómová bomba bola testovaná 16. júla 1945 v Trinity Site v Novom Mexiku. Dokument bol natočený pri príležitosti 70 výročia použitia nukleárnych zbraní Američanmi proti civilnému obyvateľstvu miest Hiroschima a Nagasaki. Ani tých 70 rokov nám nedáva dôvod na spokojný spánok. Stále je cítiť eskaláciu napätia medzi mocnosťami a nespokojnosť vo svete. Dnes mnohé krajiny vlastnia atómové zbrane na získanie prestíže prípadne z dôvodu používania hrozby k vydobitiu si svojich pozícii. Trocha z histórie 2. svetovej vojny k vytvoreniu si obrazu o nutnosti použitia nukleárnych zbraní Američanmi v Japonsku. Japonsko bolo tesne pred kapituláciou, keď jeho najväčšiu pozemnú armádu o sile 1,5 milióna mužov v zbrani v operácii Augustová búrka (8.8. až 15.8.1945) maršal Malinovský v neskutočnej bleskovej vojne zničil za necelý týždeň v oblasti Mandžuska a Kórei. Japonci kapitulovali 15.8.1945. Predovšetkým táto prehratá bitka prispela ku definitívnej porážke Japonska aj za prispenia tragédii dňa 6. a 9. 8.1945. Nemôžem sa zbaviť pocitu, že Spojené štáty týmto útokom sledovali predovšetkým politické ciele. Atómový výbuch zničil všetko a zdalo sa, že mesta ostanú navždy mŕtve. Opak je pravdou. ()
Tento film, i přes své četné vady, kterých je víc, než se uvádí v recenzích, má nesporně jednu přednost: přidává po 6. srpnu (důležitější datum než 11. zaří) k tradičním ontologickým otázkám další, moderní. Tak jako je možno dokazovat existenci či neexistenci boha, tak je možno se dohadovat, zda bylo správné či špatné, že USA bombardovala japonská města A-bombou. Dnes se předpokládá, že shození bomby nemělo na průběh války větší vliv (klasické bombardování Tokia stálo mnohem víc životů, sovětská vojska byla připravena k útoku na Japonsko), byl to však precedens. A proto je třeba se touto otázkou zabývat (kdy?, za jakých podmínek? kdo? proč?). Osobní douška: já s A-bombou nesouhlasím, protože nemám žádnou chuť se takovými a podobnými dilematy zabývat. ()
Vo filme nejde o hercov ako von Sydow či Mako. Svoje kvality skrýva v silnej téme zhodenia atomových púm z pohľadu japonských smrteľníkov. A je to ozaj skánonosné a na televíziu aj fajn spravené. Je mi ľúto mŕtvych civilistov, ktorí v reále zahynuli na následky zhodenia bômb a následného ožiarenia (bolo ich vyše 200 000), ale stále to bola akceptovateľná daň za to, keby vojna nebola ukončená a zahynulo by rádovo niekoľkonásobne viac ľudí. Musím pochváliť, že všetky 4 línie príbehu sú silné a zaujímavé (čo vôbec nie je zvykom) a každá prináša nádej. Film sa veľmi dobre pozerá, dal som ho priam na jeden hlt. ()
Proč američani točí film o Hirošimě? Byla to jejich práce. Z rozumného až bezcitného hlediska konstatuji, že válka nějak ukončena být musela. Nikdy jsem ale nepochopil proč 2 bomby, 2x tolik obětí a rozmezí pár dnů. Film je to televizní, rozpočet pár dolarů, hloupými dialogy se to tu jen hemží. Jeho hlavní poselství je: Koukejte jak jsme ty lidi krásně pozabíjeli, popálili, doživotně zmrzačili a byla mezi nimi i holka z Californie a naši zajatci. školu jsme vypálili, kluky zabili, dobrá práce. Nádherně hoří a někteří nemají vlasy, jiní oči. Filmy s tak vážnou tématikou by se měly točit pečlivěji, s neurážlivým rozpočtem a zejména v Japonsku a ne USA. Jediným kladem je Max von Sydow. ()
Před mnoha lety to dávala Tv Nova někdy v létě. Prot dávám neutrální 3h.- moc si na too nepamatuji. Ve vzpomínkách mi uvízla cesta amerických zajatců zničenou Hirošimou a jejich postupné umírání (byli čtyři, přižil mám takové tušení jeden). Po patnácti letech od prvního shlédnutím musíš zvýšit na pět. "Bože, proč jsi to dopustil?!" ()
Pomerne pekne spracovaný film o príbehoch ľudí z Hirošimi. Zameriava sa skôr na príbeh ľudí ako na vývoj situácie po výbuchu. Samotný výbuch je len naznačený hríbikom na obzore a zábery na zničené mesto sú asi len zo dva, či tri. Ostatné sa odohráva buď v nejakých malých častiach zničeného mesta, prípadne v nemocnici a v okrajových častiach Hirošimi. Človek sa tu ale stretne so známimi hviezdami ako Max von Sydow, Mako a Ed O'Rossa. ()
Reklama