Režie:
Tošiaki TojodaScénář:
Tošiaki TojodaKamera:
Džun'iči FudžisawaHrají:
Kjóko Koizumi, Mičijo Ókusu, An Suzuki, Icudži Itao, Eita Nagajama, Hiromi Nagasaku, Džun Kunimura, Rjó Kacudži, Kijohiko Šibukawa, Seidži ČiharaObsahy(1)
„Rodina bez tabu je jako pokoj bez oken“, prohlašuje konsternovaná domácí učitelka introvertního teenagera. Mezi hodinovým hotelem „U divoké opice“ a sídlištním bytem s obrostlou terasou se vznáší virtuální realita štěstí, o jehož hmatatelnosti se matka, strážkyně rodinného krbu zoufale snaží přesvědčit ostatní i sebe sama. Život, filmovější nežli film, ale prořezává stěny balónu ze všech stran... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (13)
"Nikdy neskrýváme pravdu; žádné téma není tabu. Snažíme spolu vzájemně vše sdílet. To je naše rodinné krédo." Visící zahrada je příběh jedné poněkud neobvyklé rodiny, vyznávající výše popsané pravidlo, které v praxi vypadá tak, že se baví u snídaně rodiče s dětmi o tom, kde je splodili. Otec je typický salaryman, svéhlavá 16letá dcera, vzpurný 14letý syn. Hlavním hrdinou filmu je však matka, skrze níž film pomalu (někdy až příliš) vypraví syrový příběh odcizení a vykořenění v dnešním Japonsku. ()
Jednozačne najdospelejší Toyodov film, ktorý stojí za to vidieť. Zaujímavým a netradičným spôsobom rieši problematiku rodiny a ako je už pre Toyodu typické, hlavné charaktery sú tu omnoho viac v popredí než samotný dej. Trošku zamrzí absencia rockového soundtracku, ktorý sa ale vráti v podobe nádherného konca, po ktorom som ešte dlho tupo pozeral na čiernu obrazovku po záverečných titulkách a následne si koniec pustil ešte niekoľkokrát po sebe. ()
Pravděpodobně nejstravitelnější a nejcivilnější film od Toyody, což pro mě je paradoxně zápor. Pomalé tempo bylo skutečně místy dost pomalé, ale do tématu filmu se však hodilo. Toshiaki Toyoda je výjimečný režisér o tom žádná. Hanging Garden mě z jeho filmů však bavil asi nejméně. Ve srovnání s ostatními filmy je tato sociální satira však stále špička. Snad se někdy dočkáme dalších filmů. ()
Žena která chce uniknout z patologického vztahu s matkou a hledá smysl života v každodennosti života nižší střední třídy a je pro to, aby se jí tento svět nerozpadl, ochotná obětovat vlastní hrdost. Kvůli tomu ale rodinné vztahy nabývají patologických rysů... Mnohovrsevnatost filmu spočívá v tom, že žádná postava není prosta patologičnosti a naopak nikdo v rodině není sám o sobě odsouzeníhodný - nehledě na svoje chování (otec podvádějící manželku svoji rodinu miluje atd.). Film je možná na první pohled specificky japonský - jejich kultura ženám velí "následovat svého muže" a některé mladé dívky slýchají od maminky, že musí umět odpouštět. Chování matky rodiny v Kuchu teien ale není motivováno "udržením si tváře", ale hlubokým lidským citem v celé své komplexnosti. ()
Byla jednou jedna rodina, kde nejšílenější ze všech byla matka a ta si myslela, že na ní nikomu nezáleží. Opak byl pravdou. Šílená rodina, kde před sebou nikdo nemá tajemství a přeci si neřeknou vše. V závěru se to začíná rozplétat a já čekala, jak se tahle mírně artová záležitost vyvrbí. Konec to zachránil, takže slabší tři hvězdičky. Jen bych tento kousek asi nenazvala romantický – toho tam bylo opravdu poskrovnu (pokud do toho nezapočítám sexuálně frustrovaného otce rodiny a jeho úlety). ()
Galerie (3)
Photo © Asmik Ace Entertainment
![Kúčú teien - Promo](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/163/103/163103743_4f137c.jpg)
Reklama