Režie:
Matthew BarneyScénář:
Matthew BarneyKamera:
Peter StrietmannHudba:
BjörkHrají:
Matthew Barney, Björk, Jošio Harada, Makoto Tanaka, Šinja Kimura, Toshiaki Ozawa, Takaši Nišina, Jun NaitoObsahy(1)
Barneyho „japonský“ film se soundtrackem Björk je první (a velmi komplexní) spoluprací obou tvůrčích a osobních partnerů. Ztvárnili tu také ústřední role „Hostů“ na palubě velrybářské lodi Nissin Maru. Barney je i zde fascinován rituály různých kultur a vypráví vláčným tempem. Zároveň se od cyklu Cremaster posunul – třeba k emotivnímu vyznění druhé poloviny snímku. Hlavním tématem filmu, natáčeného v zátoce u Nagasaki, je vztah mezi dobrovolným sebeomezováním a kreativitou. Na palubě lodi je vytvářeno a přeměňováno „Pole“, objekt z vazelíny – symbolické ztělesnění tématu. To se však odráží i v postavách dvojice Hostů, kteří se nalodí, podstoupí svatební obřad a lázeň. Jejich kostýmy ze zvířecích kůží mají původ v šintóistickém svatebním oděvu. Během čajového obřadu se dočkáme (u Barneyho výjimečně) mluvené řeči: pár se dovídá o historii lodě. Jejich kajutu pak během bouře zalije hmota, kterou zřejmě uvolnilo Pole. Vrcholem filmu je společná milenecká přeměna-sebevražda: pár si navzájem uřeže nohy. Na Hostech opakovaně shledáváme znaky, jež přísluší vodním tvorům. V posledním záběru tedy lze myslet na znovuzrození – v moři vidíme dvojici velryb plujících za lodí směrem k Antarktidě. (MFF Karlovy Vary 2006) (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (19)
Matthew Barney i Bjork jsou jedni z mých nejoblíbenějších umělců. Silné obrazy jsou podkresleny snad ještě silnější hudbou. Až sterilní prostředí obrovské rybářské lodi, lovkyně perel i závěřečné splynutí postav jsou pastvou pro oči. Nesnažil jsem se rozumět symbolům, hledat děj...myslím, že to ani nebyl Barneyho záměr. Jen jsem se nechal unášet výstavou obrazů, zajímavě převedenou na filmové plátno. Skvělý zážitek. ()
Vizuálno hudobná báseň. Priebeh presunu vriacej bledožltej smoly v oceľovej kadi z ropnej rafinérie do prístavu na veľrybársku loď, a potom ďalej na Antarktídu. Smola vplyvom chladu tuhne a robotníci na lodi ju rôznorodo formujú. Paralelne sa odvíja splynutie a metamofózy páru, kde dôležitú úlohu zohrávajú ritualizované japonské obrady. Pokľudné tempo plynutia filmu, minimum slov (vysvetľujúcich), absencia dialógov. Ustrnutie, či nudu neumožní kolorit filmu, kompozícia záberov pripravená skúseným výtvarníkom a zároveň režisérom snímku Matthewom Barneym a hypnoticky krásna hudba Björk. Barneyho snahou je skúmať limity hmoty a priestoru pri tvorbe umeleckých diel, ich transcendentné presahy a premeny pri neustrnutí umelca. Významové posuny (veľrybárska loď určená na zabíjanie sa stáva poslom tvorby, robotníci spolutvorcami sochy, priemyselná fabrika miestom vyniknutia dúhového tanečného sprievodu) náhodné doplnky diela (záhadný predmet plávajúci v mori sa stáva súčaťou inštalácie) ovplyvnených inými (japonské lovkyne perál), emócie vyvolané pohybom neživej hmoty, to všetko prispieva a spoluvytvára ohromujúco pôsobiace zvláštnekrásne emočné ladenie. Vnútorné sebazapretie je symbolicky vyjadrené manieristicky dokonalými japonskými rituálmi. Výnimočný a komplexný zážitok variácií formy a času prostredníctvom jazyka inej filmovej poetiky. ()
Bjork mám síce veľmi rád, ale toto je divná záležitosť. Začínalo to dobre, no časom sa z toho stane vlečúca experimentálna hovadina s chorými rituálmi. Dalo sa to skrátiť zo 135 na 20 minút. Odrezávanie si nôh pod vodou bolo nechutné. Mám dojem, že Barney sa snaží prázdnotu a vymletosť nazývať umením a pseudointelektuáli mu pritakávajú. Jednu hviezdičku dávam za hudbu. ()
„Projekt Drawing Restraint 9 je takpovediac krížencom medzi túžbou tvoriť a disciplínou pokračovať v tvorbe; pokusom o udržanie si kreatívnej energie tým, že nedopustíme, aby činnosť získala konkrétnu formu." Tak charakterizoval svoj film Matthew Barney. Žánrovo ťažko zadefinoveteľný, veľmi osobitný a obsahovo jedinečný film. Počas projekcie som si spomenul na dva snímky. 2001: Vesmírna Odysea, ktorý vo mne ako v malom zanechal veľmi silný, ale nedefinovateľny filmový zážitok a Mullholand Drive, ako symbol filmu kde človek nemá šajnu ktorá bije. Ale na rozdiel od Lyncha, ktorého podozrievam z účelovosti, pri Drawing Restraint mám pocit, že za všetkou tou použitou symbolikou, je skryté niečo čo mi vzhľadom na môj vek nieje dopriané pochopiť. Ale skladám Barneymu hold za to, že ma dokázal do snímku vtiahnúť tak, že som nerezignoval. Obrovský zmysel pre detajl, rituálne správanie sa postáv, nevšedné kontrasty, minimálna konverzácia, podmanivá hudba (Bjork), to všetko charakterizuje jeden s najzvláštnejších filmov mojho života. Naozaj to nieje pre každého. ()
Seděla jsem v kině, a když jsem takřka po dvou hodinách myslela, že umřu nudou jako největší z dendyjů a dekadentů, tak jsem se málem pozvracela, jak si Bjork s panem vizualistou Barneym (zde jako manželé v jakémsi animálním japonském svatebním rituálu) sekají nohy a pravděpodobně obědvají (ale spíše nee). Ta Angličanka vedle mě to nevydýchala, a ani se jí nevidím, ale já v kině za více než dvě stovky zůstala. Pak se paní zpěvačka proměnila ve velrybu, japonská lovkyně perel vyplyvla perly, a jdeme... K tomu povětšinou hudba jako když taháš velrybu za ploutev nebo stepního kozlíka za bradku. A je přece jasné, že všichni máme rádi přírodu. Jak sami vidíte, jsem z toho celá zpitomělá. ()
Galerie (7)
Photo © Alamode Film
![Drawing Restraint 9 - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/158/707/158707771_2b51be.jpg)
Zajímavosti (1)
- V celém filmu zazní jen několik vět - přibližně v polovině snímku. (pistalka)
Reklama