Obsahy(1)
Samuraj, který přišel o svého pána se nazývá rónin. Jedním z nich je Gengkobe. Nadevše miluje gejšu Koman a sám se utápí v dluzích. Je však zrazen místním měšťanem Sangosarem, který ho připraví o jeho čest a zbylé peníze. Musí sám čelit té největší lidské proradnosti jakou si lze vůbec představit. Kam až je ochoten zajít navzdory své samurajské cti? (Seabeast)
(více)Recenze (11)
Silný príbeh o zrade a pomste, ľudských charakteroch a ich slabostiach. Film má veľmi pútavý dej a dobrý spád, takže sa veľmi jednoducho sleduje. Obsahuje niekoľko novátorských prvkov na film zo začiatku 70-tych rokov (opakované sekvencie pre umocnenie momentu/situácie, rýchle prestrihy ukazujúce alternatívne možnosti hlavného hrdinu a podobne), čo pri sledovaní jidaigeki filmu na mňa pôsobilo veľmi originálnym nádychom :) Koniec filmu nesklame, naopak, šokuje a drží diváka napätí do poslednej sekundy. ()
Atmosférická, noir tale klaustrofóbia o klasickej ceste za pomstou. Namiesto akcie a potokov krvi hrá prím pomalo plynúci sled ponurých obrazov vyvolávajúce zamyslenie o nástrahách manipulácie a nezdravej obsesie, ktorá dokáže zviesť aj najsilnejší charakter z pravej cesty. Majstrovský kúsok temnoty. ()
Velmi solidní, drásavě pomalé nahlédnutí do temnot. V prvním záběru barevné slunce zapadne, a již se do konce filmu nevynoří. Ba naopak. Černobílý film je spíš černý, plný znechucujícího, přízemního jednání takřka všech... kde je po počátečním prohřešku už vše další nezvratně dané a padá se do pekla. Pokud máte depresi, filmu se vyhněte. Musel jsem si dávat vydýchávací přestávečky. ()
Vzorová ukázka pečlivě vystavěného komorního dramatu o černočerné beznaději. ()
Myšlenka je v jádru poměrně tradiční – pomsta těm, kteří hlavnímu hrdinovi zničili život. Velmi sugestivně – nelze rozeznat realitu od představy - je zobrazena jeho mysl, které se neovladatelně vnucují ty nejhorší následky jeho jednání, a tohle ho často zlomí k jiné činnosti, než původně zamýšlel. Okolí toho samozřejmě co nejvíce využívá, až se jednou ucho utrhne… Krom toho Shura operuje s dalšími tradičními "samurajskými tématy" jako čest, důležitost hierarchických vztahů atp. Vynikající je režijní stránka, skoro celý film se odehrává ve tmě, z které se vynořují a zase v ní mizí postavy, kromě hlasů nejsou slyšet téměř žádné zvuky, skvělá je i kamera a výsledkem je docela nepříjemná, trochu až hororová atmosféra. ()
Vedle experimentální tvorby natočil Matsumoto i pár celovečerních snímků a tenhle je jedním z nich. Jedná se o velice temné, depresivní a brutální drama o Gengkobem - podvedeném samurajovi - roninovi a jeho odplatě vůči měšťanovi Sangosarovi, který ho se svojí ženou a rodinou připravil o peníze a o čest. Ve filmu je konfrontována samurajská čest s lidskou podlostí, falší a ulhaností. Konfrontace vyústí do šokujícího masakru, který, musím přiznat se mnou pěkně zatřásl. To, kam až film zajde a hlavně jak to podává je docela velká síla. Nejedná se totiž o nějaký epický velkolepý film, ale o černočerné komorní drama, až divadelně stylizované, které se valí pomalu a hutně jako to nejodpornější bahno nemilosrdně kupředu a válcuje nás nekonečným pesimismem, zmarem, bezvýchodností a depresí. Vše je převedené na temnou realitu, postavy nejednají podle svých ideálů a zásad, ale pudově a samy podléhají emocím a tíži existenčního tlaku (Gengkobe je v dluzích, zamiluje se do geiši atd.). Vizuální zpracování je tomuto náporu zcela podřízené a podtrhuje jej – film je černobílý, velmi tichý, většina děje se odehrává v interiérech zalitých temnotou, se kterou postavy velmi často splývají, hudba téměř absentuje (až na pár pekelných árií). Některé scény jsou dokonce přehrány dvakrát - prvně ve variantě, jak by si postava přála, aby následující chvíle proběhla a poté jak proběhla ve skutečnosti, vedená černou realitou. O tom, že filmem nebleskne ani špetka naděje nás dostatečně ujišťuje již úvodní záběr krvavého slunce, které zapadne za obzor (mimochodem jediný barevný záběr z celého snímku) a v průběhu filmu již nikdy nevyjde. Pomalé bahno vyprávění se skrze brutální masakry (nemluvím zde o nějakém velkém gore, ale vše je podáno tak děsivě chladně, že mi to vyrazilo dech) dobere až do šíleného závěru, kde už to opravdu může hraničit s žaludeční nevolností. Pomalé vyprávěcí tempo a dlouhá stopáž je zde záměrem a nemilosrdně diváka válcuje. Velice nepříjemný a tedy maximálně sugestivní zážitek. Doporučuju všema deseti. Jinak znalci Matsumotovy experimentální tvorby zde narazí na několik postupů, známých z jeho krátkých filmů a setkáme se zde dokonce i se stejným záběrem na sochu buddhy, který můžeme vidět v pozdějším Ki=Breathing. ()
Kinnosuke Nakamura v jedné ze svých nejméně typických, zároveň však nejlepších rolí. Originální, temná podívaná, okořeněná různými divadelními postupy a absencí hudby, je sice protkána mnoha experimentálními postupy, v rámci Matsumotovy tvorby se však jedná spíše o usedlý a konformní kousek. ()
Samurajský film spojený s prvky žánru noir a obohacený o režiséra a autora scénáře T. Matsumota, jehož režisérské uchopení vytváří sugestivní až surreálnou atmosféru, která se zaryje pod kůži. Konfrontace pokřivených (nikoliv černobílých) vedlejších postav s hlavním hrdinou, který jedná čistě pudově, je naprosto devastující filmový zážitek. Klenot obsahem i formou... ()
Temné po všech stránkách a plné nevídaných filmařských a pro mě trochu překvapivě i vypravěčských postupů. Dokonalá forma dokázala transformovat "jen" nadprůměrné komorní drama do nezapomenutelné podívané. ()
Ze začátku se to zda jako mírumilovný film ale pěkně se to rozjede. Děj velmi zajímavě promotany. Líbilo se mi opakování scén. ()
Reklama