Režie:
Jacques DemyScénář:
Jacques DemyKamera:
Ghislain CloquetHudba:
Michel LegrandHrají:
Catherine Deneuve, Jean Marais, Jacques Perrin, Micheline Presle, Delphine Seyrig, Sacha Pitoëff, Jean Servais, Patrick Préjean, Michel Mardore (více)Obsahy(1)
Klasický pohádkový muzikál z roku 1970. V hlavních rolích Catherine Deneuve, Jean Marais a Delphine Seyrig. Umírající královna si od krále vyžádá slib, že se ožení pouze s půvabnější ženou než je ona sama. V celém království však vyniká nad královninu krásu jen její vlastní dcera. Princezna se tedy rozhodne ze zámku uprchnout v oslí kůži, která její krásu zakrývá. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (31)
Teplý Jean Marais na trůnu z velkého bílého huňatého kocoura si chce vzít svou dceru Catherine Deneuve, a snaží se ji svést recitováním básní svého milence (Jean Cocteau), ale princezně sňatek rozmlouvá víla kmotřička zpěvem o tom, že budou mít mentálně postižené děti… nechybí ani helikoptéra. Nejvíc queer pohádka, kterou si pro advent můžete přát. 70. léta… ()
Poněkud zmodernizovaná pohádka o princezně, která utekla ze zámku v oslí kůži. Jean Marais jako král, Catherine Deneuve jako princezna v oslí kůži. Hodná víla trpí migrénami, nakonec se tam objeví i helikoptéra. Hlavně mi utkvěla v paměti ta ošklivá ženská z vesnice, co plivala žáby. Brrr! ()
Ubrala bych trochu pompy a barokních manýrů, přidala bych trochu dynamiky a bylo by to perfektní. No a ten vrtulník...ten byl fakt tragickej, to se mohla víla trochu krotit :-))). ()
Nezvykle pojatá pohádka s krásnou vílou (Delphine Seyrig) a Catherine D v roli princezny - dcery krále v podání Jeana Maraise, které hrozí incestní sňatek. Vše v zajímavých kostýmech, kulisách a barvách. ()
Souhlasím s většinou, chtělo by se vidět to znova :D ()
na rozprávku moc ťažké ´-skôr pre dospelákov ()
O něco přece jen lepší film, než napovídá průměr zdejšího hodnocení. Pravda, má své mouchy (nepříliš charismatický princ, dosti úděsné použití plastikových kýčovitých jelínků a girland v interiérech), ale zrovna to, co je mu zde nejčastěji vytýkáno, tedy přítomnost helikoptéry v závěru pohádky, je v ději dokonce opakovaně vysvětleno (napřed král a potom i sama víla několikrát zdůrazňuje vílinu schopnost znát věci budoucí - tedy logicky i helikoptéru) a souvisí to ostatně i s královou recitací veršů Jeana Cocteaua, tedy rovněž nepatřičně "budoucího" autora. Barevné odlišení obou království je možná trochu převzato ze Zeffireliho Romea a Julie, ale mě nijak proncipiálně nevadí. Jako nesporná studnice inspirace pro pozdější projekty (dle mého soudu rovněž i pro Tři oříšky pro Popelku) to nakonec na toto hodnocení vydá. ()
V pražských kinech se promítal od 14.12.1972 (Jalta) ()
Má nejoblíbenější pohádka, kterou jsem zhlédla nesčetněkrát a pokaždé mě okouzlila. :) A i když s odstupem chápu, proč se babičce nelíbila (je lehce výstřední), je to pohádka a v pohádkách je přece možné vše. ()
opulentní záležitost! jako zjara jsem hleděla na vílu v helikoptéře a překrásnou catherine deneuve, hrající na piáno nebo co ty bylo za hudební nástroj...chtělo by to vidět zas... ()
Krásný protijed třeba Cherbourgu. Takový film chcete natočit taky. ()
Reklama