Režie:
Krzysztof ZanussiHudba:
Wojciech KilarHrají:
Zbigniew Zapasiewicz, Nikita Michalkov, Jerzy Stuhr, Remo Girone, Daniel Olbrychski, Andrzej Chyra, Jacek Borcuch, Roman Kalkajev, Tadeusz Bradecki (více)Obsahy(1)
Persona non grata je univerzální psychologické drama rozehrané v prostředí diplomatických intrik v Montevideu. Wiktor, polský velvyslanec v Uruguayi, je neobyčejně poctivý člověk, který v dobách komunismu působil v demokratické opozici. Právě mu zemřela žena a on prožívá období hlubokého smutku. Po letech se setkává s ruským přítelem Olegem, který je nyní náměstkem ministra zahraničí. Jejich přátelství je však poznamenáno dvěma podezřeními: podle Wiktorových úvah mohl být Oleg na ambasádu vyslán proto, aby se pokusil infiltrovat do polské opozice. Druhé podezření má osobnější charakter: Wiktor se domnívá, že Oleg byl milencem jeho ženy. Ceny: Festival polských hraných filmů Gdynia 2005: Cena poroty pro Krzysztofa Zanussiho, Nejl. herec ve vedlejší roli (Nikita Michalkov) (oficiální text distributora)
(více)Recenze (24)
Distingovaný herecký projev Zbigniewa Zapasiewicze plný sebereflexivní ironie, scénář znějící historickými odkazy na nejožehavější témata polských dějin. Solidarita, udavačství, kdo je opravdový přítel a kde je hranice, kdy se i ten nejbližší člověk může stát tím, komu věřit nedokážeme? Aneb, kdy se dostaví ten okamžik, kdy se všechny životní strasti i zážitky spojí v mysli a zahltí jí natolik, že vypudí každodenní starosti a „racionální“ chování tak, že člověk uslyší nebeskou hudbu? Krásně pojaté vyprávění o Wiktorovi, který vždy bojoval za svobodu a demokracii, po boku měl svou ženu a věřil, že Solidarita přinese rozpad východního bloku. V nové společnosti udělá kariéru velvyslance Polska v Uruguayi. Po manželčině smrti však svádí nový boj. Tentokrát je na jedné straně čest jako politika a občana, na straně druhé je důvěra v dávné přátelství a také lásku jeho ženy. ()
V mojom prípade tento film celkom fungoval napriek tomu, že je dosť rozvláčny. Hrajú v ňom však príjemní herci a tiež mi bol sympatický Wiktor, ktorý napriek svojmu veku nestratil nič zo svojich ideálov, i keď to môže v konečnom dôsledku viesť aj ku strate rozumu. ()
civilní, uchopitelně psychologické, více rovin, sympatická hlavní postava, občas trochu trapný michalkov, zkažený svět, černá i bílá, relativita, vztahy, důvěra,... ()
Příběh navenek silného muže, vnitřně oslabeného a trpícího náhlou ztrátou své ženy, ale i stavem společnosti, jíž pomohl sám vytvořit. Realisticky, nikoliv syrově vykreslená zahořklost a zároveň snaha nenechat se semlít současnou morálkou. Obraz člověka, který chápe a ví víc, než kolik může předat dál. Film může dát přínosný vhled "malého člověka" do vnímání trpké životní reality lidí, kteří hráli výraznou roli ve svržení komunismu, lidí, kteří věřili ideálům, ale neměli moc je naplnit. Dávám 95%. ()