VOD (1)
Obsahy(1)
V roce 1976 natočil režisér Zdeněk Kaloč televizní inscenaci Jenůfa podle divadelní hry Gabriely Preissové Její pastorkyňa. Jenůfku hrála Ivana Valešová, Lacu Miroslav Středa, Števu Svatopluk Skopal, Karolku Libuše Šafránková. Kostelničkou byla Dana Medřická. Pro herečku, která svoji kariéru v Brně začínala (1940-1941), to byla jediná role natočená v brněnském televizním studiu. Ale právě zde dostala mimořádnou příležitost. Ukázat se televizním divákům v dramatické postavě české klasiky. V postavě, která byla od všech ostatních zcela odlišná. Kostelnička Dany Medřické byla nezdolná ve své pýše, trpící v lásce, bolavá v samotě a až na dřeň pravdivá ve svém závěrečném pokání. (Česká televize)
(více)Recenze (11)
Atmosféru nie príliš veselého sobáša kompletne dorazí hrozný nález pod ľadom, následok radikálneho riešenia mimomanželského počatia. Svadobné veselie sa zvrhne do dramatického vyťahovania starých hriechov, oživovania tráum a protichodného subjektívneho prehrávania minulých udalostí. Televízna inscenácia národnej klasiky, divadelne poňatá, folklórnymi prvkami doplnená a famózne zahratá, aj keď na môj vkus možno miestami až príliš teatrálna. Za tri a pol hrnčeka s nastrúhanou sírou zo zápaliek. ()
Konverzačně nudný film, který připomíná divadelní představení, a to je podle mě největší kámen úrazu. Jinak by to mohlo být dobré. Odehrává se v jedné chalupě a řeší, že Kostelnička (Dana Medřická), matka Jenůfy, utopila její dítě, jelikož bylo nemanželské, aby zachránila pověst Jenůfy. Opravdu divná doba... [82. hodnocení, 4. komentář, 74%] ()
Nevím, proč bych měl při sledování televizní inscenace přijmout divadelní pravidla hry? Chápu, že chtějí-li postavy na divadle vyprávět něco ze své minulosti, chtějí-li plout proti proudu času, pak nezbývá než tuto minulost jednoduše performovat (inscenovat), ale televizní a filmová řeč přeci dokáže prostředkovat byvší události i jinak – ano, za pomoci flashbacků! Ptáte se, proč to řeším? Neuvěřil jsem, že by kdokoliv mohl nejbolestnější životní prožitky předvádět bezmála jako pantomimu (znáte tu hru Activity?), přemýšlení nad tím, nakolik je člověk schopen verbalizovat tragédie svého života, nakolik může člověk vystoupit sám ze sebe a spolu se svou komunitou prohlédnout své bolístky (jinými slovy byl jsem myšlenkami jinde), mně otupovalo tragičnost Jenůfina osudu (Já jsem si ten život jinak myslila!). Samozřejmě nic proti silnému textu Gabriely Preissové, ani hereckým výkonům všech zúčastněných – mám-li někoho vypíchnout, tak především Danu Medřickou v roli Kostelničky. 65 % ()
Kvalitní televizní zpracování české národní klasiky. Řada brněnských herců v čele s Danou Medřickou předvedly nadprůměrné herecké výkony. Zdeněk Kaloč natočil inscenaci prokládanou zpěvy, přece jenom se trochu odlišující od původní předlohy. Příběh se odehrává od konce. Ve vesnici je nalezeno mrtvé dítě. Všechny hlavní postavy jsou v jedné místnosti a přehrávají vše, co se stalo v minulosti, až do současného dne. Inscenace je stylizována spíše do divadelní podoby a ne každý divák ji skousne. ()
Obecně mám raději Janáčkovu operu než divadelní hru, ale tohle je jedna z výjimek. Kostelnička je náročná role pro vyzrálé ženy, jenže to není všechno. Musí v sobě mít zakódováno nějaké neštěstí, drama, bolest, nejde to jen hrát, musí se tomu věřit. Těžko se to popisuje, ale já si dodnes pamatuji, jak na mne Medřická působila, mám z toho mrazení v zádech. Výkon Valešové byl strhující a je škoda, že se jí nedostalo v českém filmu více příležitostí. Obecně nízké hodnocení připisuji tomu, že knihu už nikdo nečte, takže hra připadá běžnému divákovi zastaralá. A Její pastorkyňa není právě masově oblíbená opera. Což je škoda, protože slyšet Urbanovou jako Kostelničku a Štefana Margitu jako Laca je zážitek, který tímto doporučuji. ()
Reklama