Režie:
Rakesh Omprakash MehraKamera:
Binod PradhanHudba:
A.R. RahmanHrají:
Aamir Khan, Siddharth, Sharman Joshi, Steven Mackintosh, Madhavan, Waheeda Rehman, Anupam Kher, Kiron Kher, Om Puri, Atul Kulkarni, Soha Ali Khan, Alice Patten (více)Obsahy(1)
Začínající režisérka Sue nedostane od producentů ani vindru, aby mohla natočit svůj vysněný film o hrdinech indického boje za nezávislot z počátku minulého století a tak se vydává na vlastní pěst do Indie. S projektem jí pomáhá Indka Sonia. Díky ní se seznámí s partou mladých lidí, které se rozhodne do filmu obsadit. Jak probíhá natáčení, začínají diskuze o tom, zdali zkorumpovaná a chudá Indie vůbec stála za to, aby za ni dávní hrdinové pokládali životy a zda by mělo smysl udělat něco podobného i dnes. Odpovědi ale přijdou rychleji, než by se zdálo. Po smrti jednoho z nich je třeba vyřešit, jak pomstít jeho smrt a očistit jeho jméno. Pomalu začíná být jasné, že se hranice mezi herci a jejich postavami začíná ztrácet. (bolly.cz)
(více)Recenze (19)
Áno, priznaj farbu - tú horúcu farbu svojej teroristickej krvi. Zober spravodlivosť do svojich rúk, zober zodpovednosť do svojich rúk a potom môžeš zabíjať a meniť veci v spoločnosti podľa svojho presvedčenia. Presne toto propaguje film, pekne zaobalený do veľkých emócií a životných drám rodín a priateľov. Samozrejme nesmie každých 5 minút chýbať dlhotrvajúci spev a tanec. Nepopieram, že niektoré hindské piesne boli po hudobnej stránke zaujímavé, ale čoho je veľa, toho je veľa. Aspoň že mužské oko poteší indická kráska vo vedľajšej roli Soha Ali Khan. ()
Už jsem si myslela, že Aamir Khan má božskou ruku, která nemůže při volbě scénáře sáhnout vedle a, ejhle, stalo se. I když chápu jeho úhel pohledu - pro Indii je to důležitý film, který má závažné poselství. Pro mě, bráno jenom filmařsky, je to velmi naivně natočená agitka protahovaná zbytečně spoustou písní. Ale rozumím tomu, proč film vznikl. ()
Pro mě hodně rozporuplná záležitost. Na jednu stranu má tenhle snímek všechny klasické bollywoodské ingredience (včetně délky) a nechybí mu ani klasická typizovanost a schematičnost (za všechny třeba ve scéně noční party, kdy dojde na nacionalizmus, pákistánskou otázku i korupci). Na stranu druhou, zpracování, příběh i jeho vyústění jsou pro Bollywood všechno, jen ne typické. Na jednu stranu se pokouší otevřít dveře problémům, těmi druhými ale zároveň pouští notnou dávku korektního patriotizmu a vlastenectví. Na jednu stranu kritizuje represivní složky a metody státu, korupci, na tu druhou se nebojí použít a obhajovat násilné metody páchané pro tu "správnou věc", navíc s přímým odkazem na Leninovu ideu spravedlivé revoluce (o Ghándím se tu nedozvíte). Spouštěčem děje je navíc zahraniční studentka (samozřejmě blond a navíc otřesně zahraná postava), kterou zaujal právě onen odkaz revolucionářů. Tohle není stylizovaná "Vendeta", na druhou stranu by mohl někdo namítnout, že "Statečné srdce“ je o tom samém. Nechávám tuhle otázku otevřenou, asi Indii nerozumím natolik, abych pochopil, co chtěl autor vlastně říci a koneckonců se mi ve filmu líbily i věci, které s tou to otázkou bezprostředně nesouvisí. Tenhle film si zaslouží jakékoli jiné hodnocení než průměrné, to je ale tentokrát vyjádřením právě oněch rozpaků. ()
Příběh je hodně zajímavý. V první části mě bavila historická linie naopak ta, jak se Sue snaží natočit dokument, byla průměrnější. Druhá část byla mnohem lepší, zajímavější, emocionálnější, ale taky ... jak se vyjádřit a nic neprozradit ... Když už se parta probudila, nelíbilo se mi, že se vše doslova opakovalo. Kladně hodnotím ukazování politických i náboženských problémů, ale naopak mě trošku zklamal konec, že tam nebyla žádná souvislost s natočeným dokumentem, a jak to s ním vlastně dopadlo. ()
Doufám, že tento film bude (pokud tedy již není) v ČR zakázán! Bože, ty následky! Přijede si sem nějaký levoboček kardinála natočit dokument o husitech, jak katolické duchovní, hříchem a korupcí prolezlé, z chrámů Páně vyháněli. Proti šlechtě, která jen své statky rozšiřovala, úplatky spravedlnosti oči zavírala a pomocí zvyšujících se berní svůj lid trápila, do boje táhnout se nebáli, ba až i do Bruselu ... tedy do Říma řinčení jejich řemdichů slyšeti bylo ... no bojím se domyslet! A oken je na Hradě dost. ---- Každopádně skvělý, ale smutný zážitek. ()
Reklama