Režie:
Nobuhiro JamašitaHudba:
James IhaHrají:
Du-na Bae, Aki Maeda, Jú Kašii, Šiori Sekine, Ken'iči Macujama, Keisuke Koide, Masaki Miura, Lily, Masahiro Kómoto, Hiroši Jamamoto, Akifumi Miura, Kóen Kondó (více)Obsahy(1)
Prostředí japonské střední školy. Dívčí kapela ztratí zpěvačku a kytaristku, ale přesto se zbylé tři dívky rozhodnou, vystoupit na blížícím se školním festivalu. Jako zpěvačku přiberou jihokorejskou studentku a rozhodnou se zahrát písně, legendární japonské pankrockové skupiny The Blue Hearts. Do festivalu zbývá týden... (5150)
(více)Videa (1)
Recenze (35)
Stejně jako Swing girls mě ani Rinda Rinda Rinda! moc nebavilo, přišlo mi jakoby se tam téměř nic nedělo a zábavnost veškerá žádná a co se týká nějakýho hudebního zpestření, tak to se vlastně pořádně konalo až při úplným závěru, kdy to tam holky docela rozjely s tou písničkou Rinda Rinda Rinda, která se zprvu ve filmu zdála nemelodická a nudná, ale pak to bylo docela dobrý, ale osobně stejně řadim daleko víš Waterboys nebo Sumo do sumo don't, kterým se tohle zábavností a pohodovostí nemůže vyrovnat ()
Mám rád filmy zo školského prostredia. Hudba, baby, rock ´n ´roll a daždivé počasie. To je moje. Jamašita mi po dlhej dobe ulahodil. Netlačí na pílu. Je civilný. Nemá potrebuje byť prehnane umelecký alebo vtipný. Je len pozorovateľom. Ústredná štvorica bojuje o možnosť vystúpiť na školskom umeleckom festivale a hoci to nemá doslovné myšlienky, tak vo filme môžeme badať akýsi smútok súvisiaci z odchodom zo školy, ktorý je nevyhnutný. Taká tá spomienka na prvé lásky, neisté vyznania, konflikty medzi spolužiakmi, priateľstvo, rebéliu a túžbu niečo dosiahnuť sa tu v rôznych aspektoch zobrazuje. Niekedy silnejšie. Inokedy slabšie. Nie dokonalé, ale rozhodne príjemné. ()
"Rinda Rindaaa, Rinda Rinda Rindaaa!" ^^ No ano, musím uznat, že písnička, na které je film postavený, byla hodně chytlavá. Nicméně to je tak jediný skutečně pozitivní bod, u kterého zvedám palce nahoru. Ostatní bylo, jak by Japonci řekli, "maa maa" - nic až tak hrozného, ale ani skvělého. Myšlenka ukázát, jak se zrodilo přátelství mezi skupinou povahově odlišných středoškolaček, které se sejdou v jedné hudební skupině, byla sice pěkná a není, co ji vytknout, ale co třeba ta zdlouhavost? Proč děj tak zbytečně natahovat? (jedno velké mínus, které způsobuje nudu během sledování tohoto snímku) Co herecké výkony? (druhé menší mínus) A kde tam nabrali Du-Na Bae, Korejku, která umí zpívat asi jako každý druhý průměrný smrtelník (s občasnou falešností) a přitom je hlavní zpěvačka skupiny? (také malé mínus, i když vybrat tam někoho takového byl nejspíš záměr)... Ještě pořád bych byla ochotná dát aspoň 4 hvězdičky za to, že jinak to byl "milý" film, ale co mě dorazilo (a to je pouze můj subjektivní problém)... Jak ta Korejka mohla odmítnou Kennichiho? Pěkný a milý Japonec řekne nepříliš pěkné Korejce, že ji miluje, a dokonce se to kvůli ní naučí říct v korejštině... a ona ho odmítne??? V té chvíli mě s prominutím postava Son začala štvát... A hodnocení dopadlo na 3 hvězdy. "Swing Girls" byly rozhodně lepší :) ~(3,2★)~ ()
Spontánní, přirozené, kamarádské, minimalistické, líbilo se mi. Dívčí rocková skupina, která hledá, nachází a posléze zacvičuje novou zpěvačku a po nocích se učí nové songy na školní koncert. Nesouhlasím s názory, že v tom filmu nic není, ale budu muset vidět podruhé, abych se k tomu dokázal lépe vyjádřit :). ■ Nedá se porovnávat s Swing Girls nebo s Nanou. ■ Líbilo se mi, jak se nová zpěvačka seznamuje se skladbami v karaoke baru. ■ A je zajímavé vidět Du-nu Bae sedm let před Atlasem mraků nebo As One. ■ Dialog: "Miluji tě." "Aha. Ok." ()
Mám velice rád japonské filmy s výrazným hudebním podbarvením, ať už se jedná třeba o rozverné Swing Girls, melancholickou Nanu či hloubavá dramata od Toshiaki Toyody. Také mám rád sličné asijské středoškolačky v krátkých sukýnkách a s podkolenkami :-) A Linda Linda Linda! je svěží japonsko-korejský hudební kousek s dívčím kvartetem ve školních uniformách v ústřední roli. Holky jsou velké sympaťačky, kterým jsem z plna srdce držel palce, ať se sehrají a na školní japonsko-korejské kulturní exhibici to se zápalem pěkně zostra rozbalí v tradičně skvělém finále, jež mi připravilo nečekanou erupci emocí. A ze snímku přímo čiší křehkost a pohoda, že mi nezbylo, než si spolu s hrdinkami zvesela zařvat: "Like a rat, I want to be beautiful. Because there's a beauty, that can't be photographed. Linda Linda! Linda Linda Linda!", a druhý den si dát repete :-) Slečny zpívají asi falešně, ale poslouchá se to skvěle. Poté, co jsem měl díky Febiofestu možnost Lindu zhlédnout v kině a každou skladbu z třípísničkového soundtracku slyšel snad stokrát, musím hodnocení tohoto půvabného a citlivého filmečku zvýšit opět na plný počet. A hýbat s ním už nebudu. Kei, Son, Kyoko a Nozomi si to ode mne zaslouží. 9/10 ()
Galerie (39)
Zajímavosti (2)
- Po uvedení filmu vydala dívčí skupina Paran Maum v Koreji a Japonsku CD pojmenované "We Are Paran Maum". (Raztubyl)
Reklama