Režie:
Makoto ŠinkaiScénář:
Makoto ŠinkaiKamera:
Makoto ŠinkaiHudba:
TenmonHrají:
Kendži Mizuhaši, Satomi Hanamura, Ajaka Onoue, Risa Mizuno, Akira Nakagawa, Hiroši Šimozaki, Masami Iwasaki, Miki Suga, Rjó Naitó, Jošiko Iseki, Juka Terasaki (více)Obsahy(1)
Tři volně propojené příběhy vyprávějí o vztahu chlapce Takakiho a dívky Akari. Na škole si byli blízcí, a i když se museli odstěhovat daleko jeden od druhého, i nadále udržovali vzájemný vztah, psali si dopisy a drželi se myšlenky, že se jednoho dne opět setkají. Tak nejdříve sledujeme Takakiho, cestujícího na schůzku s Akari, poté vidíme Takakiho očima zamilované spolužačky Kanae, nakonec se opět k vyprávění dostává Takaki, tentokrát už jako mladý muž. Celým filmem, který si kompletně naanimoval Makoto Shinkai sám na počítači, proplouvají pomalým tempem ozvěny lásky, které nebylo souzeno se naplnit. (Natascha)
(více)Recenze (211)
Jak již bylo řečeno, Shinkai prostě umí. Krásně udělaný film o krásných věcech. Co víc chtít:) zajímavé komentáře: molotov, Tuxedo ()
Červená knihovna o dvou párech teenagerů, který svrbí pekáč. Čekal jsem víc. ()
Krásná a detailní animace (až jsem valil oči), podmanivá hudba, dojemné příběhy ... a to vše bez jakýchkoliv zbytečných klišé. ()
Jako romantickej film je to fajn, to ne že ne, ale pro mě, skeptickýho cynika, v tom nikde žádnej větší zázrak teda neni (že něco nekončí hepáčem, neznamená samo o sobě ještě vůbec nic). Animace i hudba jsou ale celkem sympatický, i když pro mě už lehce na hraně kýče (ale to je asi holt ta východní kultura) - z mýho naprosto laickýho a japonskym filmem vlastně nepolíbenýho pohledu mně ale jednoznačně víc sedne nenavoněnej styl animací Mijazakiho Mononoke, Zámku v oblacích atd. První "povídka" byla podle mě nejzajímavější a nejhezčí, z toho zpoždění a Takakiho zoufalství jsem měl krásně beznadějnej pocit, druhý dvě už mě ale teda tolik netáhly. Celkově je to ale příjemnej kraťas, jen teda pro mě žádná top záležitost. WTF moments: Možná to zase souvisí s tim divnojaponskem, ale co to jako mělo bejt to na konci tý první povídky, kde se teda Tataki po asi čtyřhodinovym zpoždění konečně za Akari do tý čekárny dostane, aby tam k ní po tý nervydrásající cestě (kdy jsem spíš čekal, že jako správnej Japonec každou chvíli radši spáchá seppuku) skoro až nezúčastněně a s rukama v kapsách přišel a ona(!), která tam na něj celou dobu věrně čekala, se mu tam skoro na kolenou rozbrečela? ()
Od Makoto Shinkaie je to první film (update: zároveň i můj nejoblíbenější) co jsem viděl a nestačil jsem zírat! Nádherná mozaika emocí, líbivých záběrů a filozofický úvah na téma život... Krása. 9/10 ()
Přiznám se, že od filmu, který má 90% jsem bohužel čekala přeci jen trochu víc:/ Byla to pro mě trochu změna, trošku jiná animace, než na jakou jsem byla doteď zvyklá, ale to rozhodně nebylo na škodu - naopak chvílemi jsem s otevřenou pusou koukala jak to bylo detailně ztvárněné. Asi to byl příběh, co mi tak uplně nesedl.. melancholické náměty já strašně ráda, ale tohle bylo na mě nějak moc. První kapitolka krásná a já se těšila, jak to bude pokračovat.. Ale druhá kapitolka byla slabší a já se začala nudit. no a třetí? ta mi přišla nějaká nedotažená.. No jak by řekl Rimmer, taková ubulená limonáda byla ta třetí část. No prostě se asi vrátím k Miyazakiho dílkům..;) ()
Melancholické "modré" anime. Mé první. I přes trošku brutální střih Byousoku 5 senchimeetoru kouzelným způsobem vypráví o osamělosti, touze a tesku po ztracené...... Až neskutečně vymazlené záběry......4,5* ()
Příběh, který se táhne jako smažený sýr utápějící se spolu s hranolky nudy v jezeru melancholického kečupu, avšak celé tohle obyčejné a fádní jídlo stvořené rukami kuchařského mistra, který jej proměnil ve vizuální orgii a sluchovou pochoutku. Naprosto a nepochybně 5 hvězdiček...kdyby to byl jiný pokrm. Takže za výběr pokrmu dávám méně dvě hvězdy. Takže ty tři zbývající náleží jen a pouze výtvarnému zpracování které mě často donutilo zastavit projekci a jen se nechat o chvíli déle okouzlit, s hudebním doprovodem. ()
Tenhle vizuální skvost naprosto sráží zoufale nedotažený příběh. Takovouhle zápletku bych napsal během cesty domů metrem. Veliká škoda, jelikož animace je opravdu odzbrojující a závěrečná píseň je za 5*. ()
Shinkai Makoto je jedna z posledních nadějí na uvadající anime scéně. Líbí se mi styl jakým jsou jeho příběhy zpracovány a pocity, které do svých děl vtisknul. Nádhera zvláště v 1080p:-) Jeden z nejlepších animé filmů. ()
Po vizuální stránce naprosto dechberoucí, to množství detailů, hrátky se světlem, barvy či záběrování jsou neuvěřitelné. Děj pak hraje vyloženě druhé housle, tady jde spíše o lyrické zamyšlení nad silou a komplikovaností nenaplněných citů (konkrétně školních lásek), takovou melancholickou báseň v monolozích. První dvě kapitoly hodinového snímku jsou okouzlující, ta kratičká třetí už jenom spěšně konstatuje něco ve smyslu "život jde dál", aby byl nastolen alespoň pocit nějaké pointy. ()
Byosoku 5 centimeter je duchovní zážitek. Vizuálně, hudebně a emocionálně. Dokonale krásná animace tři propojeně nepropojených příběhů o lásce, štěstí a zklamání samotný děj odsouvá do pozadí a nechá člověka se celou hodinu pouze dojímat a rozplývat. Jeden by hned řekl – kýč a prázdnota, jenže režisérská zručnost tomuto snímku naopak propůjčuje nebývale silnou poetičnost a hloubku. ()
slabsie 3*... ()
"A chain of stories about their distance." Obsahově vlastně vyprávění, kterému poslední dobou dávám přednost před akcí, navíc ten obsah... Asi nějak měknu no, líbilo se mi to. Technicky mě to ale taky dost bavilo, hlavně ten "retro" vzhled, kdy se mně zdálo, že ta animace je jako z 90. let. ()
Ve své jednoduchosti dokonalé vyobrazení první lásky, samoty a odloučení. To podtrženo famózním zpracováním. Ačkoliv je animace trochu statická, jednotlivé obrázky jsou dokonale barevnou pastvou pro oči. Oblzvlášt první zasněžená povídka je bestiální. Bylo to vlastně tak dobré, že mě zamrzela jenom kratší stopáž. ()
Půjdu proti většině, ale nemohu si pomoci, tohleto sentimentální a melancholické dílo mě po chvíli tak strašně uspávalo, že jsem měl několikrát chuť to vypnout a to mám anime jinak velmi rád. Hezká, malebná až kýčovitá (to ale neberu jako zápor) vizuální stránka ještě nedělá dobrý film. ()
Efektní západy slunce pro mě bohužel nejsou dostatečnou náhradou za postavy, jejichž pocity a osudy by mě zajímaly. Sterilní nuda. ()
A ja že vlaky v Japonsku nemeškajú. ()
Nádherný vizuál tohoto melancholického snímku se silně vryje do paměti, některé záběry jsou opravdu magické. Ne, že by příběh nějak výrazně zaostával, je napsaný pěkně a poutavě, nicméně emočně neměl takový účinek, jaký by mít mohl. Určitě se ale jedná o jeden z nejzajímavějších animovaných filmů vůbec, svým tématem, hudbou i vizuálem. (SD, orig.) ()
Toto je moje první setkání s Makoto Shinkai a musím říct, že jsem ještě nic takového neviděl. Nádherné scény, hudba, pozadí, sluneční záře, třešeň, vlaky.... 60 minut plných emocí o odloučení dvou lidí. Neskutečné. Závěrečná píseň jen dokazuje, že se jedná o vyjímečné dílo. ()
Reklama