Režie:
Petr NikolaevKamera:
Diviš MarekHrají:
Karel Žídek, Filip Kaňkovský, Radomil Uhlíř, Pavel Zajíček, Vladimír Škultéty, Karel Zima, Otmar Brancuzský, Jiří Maria Sieber, Michal Gulyáš, Tereza Hof (více)Obsahy(1)
Esenbáci nemají pro svobodu zrovna pochopení. Český film podle kultovního románu Jana Pelce. Nejmenované severočeské město, konec 70. let minulého století. K partě „mániček", která se pravidelně schází v hospodě U Boučků, se vrací mladík Olin (K. Žídek), který strávil rok v psychiatrické léčebně kvůli pokusu o sebevraždu. Tak jako dřív začne Olin pořádat různé akce, především divoké mejdany. Kvůli šikaně od místní policie si s nejlepším kamarádem Špínou (F. Kaňkovský) najde práci zametače. Pozná podivínského, ale dobráckého bezdomovce přezdívaného Lesní muž (R. Uhlíř), z něhož se vyklube bývalý válečný hrdina, který dostal od britské vlády vyznamenání za svou účast v letecké bitvě o Anglii. Pro socialistické policajty je to však jen blázen, který patří do ústavu. Nevázaný život Olina a jeho kamarádů je stále větším trnem v patě místnímu oddělení VB. Policejní teror se stupňuje. Po tragickém konci Lesního muže a poté, co Špínova láska Olina (T. Hofová) skončí v pasťáku, se jako jediná možnost normálního života začíná jevit emigrace...
Adaptace kultovní, částečně autobiografické knihy spisovatele Jana Pelce vznikla v režii Petra Nikolaeva na 16mm černobílém materiálu. Velmi přesvědčivě a autenticky zobrazuje bezcílný život mladých lidí na okraji společnosti v době tuhé normalizace. V kontextu soudobé kinematografie jde o zcela ojedinělé a originální dílo.
(Česká televize)
Recenze (273)
Vzpomínka na dobu, kdy všechno stálo za hovno kromě holek, hudby a chlastu. Sweet fucking seventies... ()
Film bohužel nedokáže v 84 minutách výrazněji odlišit postavy... Sympatické "retro", ale tak silný dojem jako kdysi z knihy už nepřišel. ()
Nechybělo tomu moc k maximu. Asi tedy nejvíctakový divně useknutý závěr. Vypadalo to, jako by to tvůrce přestalo bavit, tak se něco odvypráví, a je to :-) ()
Srdce a vzpomínky mi nedovolí hodnotit. Pelcova kniha je kultem mýho dospívání. V šestnácti letech jsem Olinovi i jeho kumpánům záviděl jejich "svobodu". Teď už jsem dospělej. A až dneska jsem našel odvahu si film pustit, bál jsem se obrovskýho zklamání. I když kniha je naprosto nezfilmovatelná, tvůrci dostali na plátno naprostý maximum, který tam dostat šlo. Film zdaleka nedosahuje kvalit předlohy, ale to ani nemohl. Ta syrovost a atmosféra knížky prostě napodobit nejdou. Dobrou volbou jsou neherci i černobílý formát. Postavy jsou přibližně takový, jaký jsem si představoval, kromě Špíny, ten mi nesedí. Petr Nikolaev šel s pokusem zfilmovat Pelcův román hlavou proti zdi a samozřejmě ji neprorazil, ale malý důlek v ní udělal. A nesmírně si jeho počinu vážím. ()
Beru jako mapu bílého místa o kterém se sice vědělo, ale zase až tak nemluvilo. Na druhou stranu ono ani nebylo moc o čem mluvit.A volat po dalších filmech z tohoto prostředí? O čem byste tak chtěli aby ty další filmy byly? Myslím, že nic víc neposbíráte ani nevymyslíte - za mě jednou bohatě stačí. Obsazení bezchybné, neherecké projevy seděli. Černobílé zpracování zachraňuje hodně, více pozitiv nevymyslím. Stále si dostatečně uspokojivě nedokážu odpovědět na otázku proč na to vlastně koukat nebo to číst, pokud je mi 25 nebo víc a mám všech pět pohromadě. Skončila jsem u všeobecného přehledu, aby člověk neměl mezeru ve vzdělání, když jde o tak kultovní záležitost, ale... ()
Plný počet hviezdičiek za 100%-né vykreslenie Socializmu, za ktorým na Slovensku túži čoraz viac ľudí. Mať tak Arabelin prsteń, tak všetkých, ktorí po ňom tak túžia okamžite premiestnim pred rok 1989. A nechal by som ich v socíku už natrvalo. Ostalo by na Slovensku aspoň zdravšie jadro. Čierno-biela snímka napomohla tomu, aby som opäť precítil ako sa žilo pred 26 rokmi. Raz stačilo. + Poctivo odvedená práca filmárov. Ďakujem. ()
Možná mne teď bude asi řada kultovních příznivců Jana Pelce nenávidět, ale dílo "A bude hůř" je dosti přibarvená a často nepravdivá rádoby autobiografická kniha o samotném Pelcovi, kláštereckých "Hadech" a lidech z jejich okolí, kteří kamarádili s našimi otci a matkami. Jan Pelc nebyl z mnoha často pochopitelných důvodů nikdy moc v oblibě jak místních tak samotných Hadů a snad proto se ani neobjevil na filmové premiéře své knihy v Klášterci nad Ohří. Své příznivce si získal až v mladší generaci, která má o socialistickém undergroundu často dost zkreslené představy. To že je kniha kultovní popřít nelze, stejně tak jako skutečnost, že film se opravdu povedl. Filmový zážitek umocňuje nejen černobílý materiál, realistické exteriéry, ale i způsob, jakým byl film prezentován. Promítal se jen v malých zakouřených klubech na starých promítačkách a diváci seděli často s jointem v puse a pivem v ruce. Prostě přesně ta atmosféra, jaká měla být. Řadu lidí jsem ve filmu skutečně našel tak jak si je pamatuji z vyprávění. Nadprůměrně inteligentního bezdomovce Herdu, který uměl snad osm světových jazyků, ale nedokázal se začlenit do socialistické společnosti (Radomil Uhlíř), stejně tak jako samotný Pelc (Karel Žídek), jehož emigrace do francie měla úplně jiné závažnější důvody. Film doporučuji všem, kteří k této generaci vzhlíží, jako varování před životním stylem těchto socialistických květinových dětí, neb přestože z nich řada nebyla špatných, tak se díky svým zlozvykům téměř nikdo nedožil sedmdesátky. Nicméně film hodnotím pro jeho realističnost čtyřmi hvězdami **** ()
Poprvé se ke mně dostalo, jak unesli letadlo a oni z toho udělali film, ba i knihu. Neznám tu dobu, ale takhle ji vidím. ()
Kniha se mi líbila, ale film je mírně ošizený. Oceňuji ovšem způsob distribuce. V UH na Míru to mělo šťávu🍺🍻😉 ()
Reklama