Režie:
Hal HartleyScénář:
Hal HartleyKamera:
Michael SpillerHudba:
Hal HartleyHrají:
Robert John Burke, Sarah Polley, Julie Christie, Annika Peterson, Þröstur Leó Gunnarsson, Kristbjörg Kjeld, Baltasar Kormákur, Helen Mirren, Bill Sage (více)Obsahy(1)
Na poloopuštěném islandském pobřeží žije ve skalách nebezpečné monstrum, kterého se obávají všichni místní lidé. Právě do těchto míst se z New Yorku vydává mladá a nepříliš zkušená televizní reportérka Beatrice, pátrající po svém tragicky zemřelém příteli. Nechápe, proč právě on se stal obětí rozrušeného monstra při natáčení reportáže pro televizní vysílání. Také chce zjistit více o této tajemné bytost. Hned první velká zkouška čeká na Betrice při cestě letadlem...
Film pohybující se na hranici dramatu a hororu natočil scenárista a režisér Hal Hartley (podepsaný pod tituly Věčná touha, Dívka z planety Pondělí a epizodou Kniha života z televizního cyklu 2000 očima...), který patří mezi nejzajímavější osobností amerického nezávislého filmu. Působivou atmosféru příběhu vtiskly nevlídné interiéry islandského pobřeží nasnímané kamerou Michaela Spillera a hudba, pod níž je rovněž podepsán Hal Hartley.
(oficiální text distributora)
Recenze (33)
Film tedy rozhodně není horror. Je to něco mezi pohádkou, společenskou satirou a metaforou. Má to kousek z Krásky a zvířete, z Věci Makropulos a celé je to prokládané filosofickými úvahami. Nešťastný tvor, vypadající jako monstrum, trpí nesmrtelností a nedokáže se jí nijak zbavit. Mladá dívka, které zabil snoubence, se rozhodne mu pomoci. Do toho se dozvídáme, že monstrum vlastně neexistuje, že si jej lidé vymysleli, aby dodali do svých životů dimenzi strachu a vybavili jej pamětí až k počátku vzniku lidstva. Film je trochu nevyvážený, chvílemi převládá dojem pohádky, jakmile ale monstrum přijde mezi lidi, atmosféra se přemení ve společenskou satiru. Přesto je film nějakým podivně naivním způsobem odzbrojující a něžný. A monstrum je jednoznačně fešák. ()
Tak tohle byl pořádnej průser! Taková krávovina se jen tak nevidí. Už jen ten samotnej děj je debilní, scénář psal asi někdo, koho vykopli z psaní telenovel, dialogy jsou neskutečně hloupý, k tomu ty nesmyslný okolnosti příběhu, jako že na Beatrice musej vyskoušet jedinou a strašně bolestivou proceduru léčení (proboha proč to tam je!!!), nebo že netvor žije v místě kam nejen že nevede silnice, ale nedá se tam ani dojet na koni atd. Navíc plnej nesmyslů, na začátku netvor ukazuje lidský kosti svých obětí, (asi aby to diváka vyděsilo, mě to rozesmálo), aby pak na konci filmu do něj lidi kopali, chcali na něj a já nevim co ještě a on neudělal nic, vyloženě trapnej vědátor kterej jako jedinej na světě ho může zprovodit ze světa atd, atd. Netvor samotnej je zoufale nudnej, navíc rozhodně není děsivej. Jak moh takovouhle zhovadilost produkovat Francis Ford Coppola to teda nevim, asi byl zrovna v komatu. Jedna hvědička za Sarah Polleyovou ()
No Such Thing je jakousi zpovědí netvora alkoholika, trpícího depresemi, nespavostí a nenávistí vůči celýmu lidstvu. Jediný po čem touží je smrt. Jenže jak se zdá je nesmrtelnej. Už začátek mi napověděl, že tohle bude přesně film pro mě. Netvor si mě hned získal. Po úvodu sice netvor na chvíli zmizí z obrazovky a na scénu nastupuje sympatická Beatrice(Sarah Polley), která je roztomilá a k nakousnutí. Od 45 minuty ale o5 nastupuje na scénu netvor a začíná jakási variace na Krásku a zvíře. Je to vskutku zvláštní a originálně pojatej film, kterej mně neskutečně sedl. Už teď vím, že jsem ho neviděl naposledy. Tady nemám co řešit. 5hvězd. Za sebe vřele DOPORUČUJU. Nemusí ale sednout všem. ()
Svéráz islandského poetismu/realismu/alkoholismu//schizofrenie/brutality, vyprávěná a nahlížená po amícku, překypující černým humorem, ujetou elektronickou hudbou, překvapivě i all-world-mainstream-and-undermainstream-stars, úžasným koncem - třebaže možná pointou, trpící však skřípajícím dějově-(ne)motivačním tlakem, nedotaženými až epizodicky zploštělými charaktery, občas až pohádkového typu. Přesto je to originál originální. 75% ()
Film s nesporně zajímavým námětem a velkým potenciálem, který ve výsledku dojel na příliš velké ambice svého tvůrce. Nepodařilo se mi rozluštit, co přesně bylo záměrem Hala Hartleye, protože snímek osciluje mezi několika žánry a žádný nenaplňuje, ale předpokládám, že právě tak to režisér chtěl a snažil se natočit temnou satiru na zvrácené poměry dnešního světa, existenciální drama o bytosti, jejíž údělem je žít věčně, a zároveň nenaplněný milostný příběh dvou zcela odlišných postav. Potíž je v tom, že všechny tyto ingredience nedokázal dobře sladit, takže kdykoliv se na plátně objeví Helen Mirren, sklouzává to do komediální polohy, kdykoliv se objeví netvor, jde o ono temné drama, a nešťastná Sarah Polley střídá polohy, ani ne tak sexuální jako spíš emocionální, až groteskním a především nedůvěryhodným způsobem. Hartley je nepochybně talentovaný režisér a scénárista současnosti, ale chybí mu kázeň a možná i dohled producenta. Filmu nelze upřít atmosféru zejména v první části, kdy podivní obyvatelé odlehlé vesnice a netvor obklopený nehostinnou islandskou přírodou bodují, jenže v momentě, kdy se děj přesune zpátky do civilizace, snímek sklouzává zase do průměru. Celkový dojem: 55 %. ()
Reklama