Režie:
Olivier DahanScénář:
Olivier DahanKamera:
Tecuo NagataHrají:
Marion Cotillard, Sylvie Testud, Pascal Greggory, Emmanuelle Seigner, Jean-Paul Rouve, Gérard Depardieu, Clotilde Courau, Jean-Pierre Martins (více)Obsahy(1)
Narodila se na chodníku, vyrůstala v nevěstinci, vydělávala si pouličním zpěvem... Přesto se z ní stala světoznámá hvězda první velikosti. Život Edith Piaf (vlastním jménem Edith Giovanna Gassion) byl bojem o hudbu, přežití a lásku. Její magický hlas, vášeň a přátelství s hvězdami její doby (Marlene Dietrich, Jean Cocteau, Yves Montand aj.) jí od dětství v chudobě přivedlo k obdivu celého světa. Žila vždy naplno a "ničeho nelitovala..." . Díky své neuvěřitelně silné vůli a neobyčejnému nadání se vypořádala s tragickým osudem a její sen z dětství se stal skutečností. "Jednou budu bohatá, budu samé prachy. Budu mít bílý auťák a černého šoféra." Nechtěla dát světu šanci na ni zapomenout a povedlo se jí to beze zbytku. "Velcí umělci nepatří jen jedné generaci, zůstávají tu napořád."
Režisér Olivier Dahan (Purpurové řeky 2: Andělé apokalypsy) obsadil do hlavní role svého nového filmu skvělou Marion Cotillard (Taxi, Velká ryba, Dobrý ročník). Pro natáčení si režisér kromě Francie vybral také Prahu. Zde si na pomoc přizval české herce v čele s Markem Vašutem...
Snímek o světoznámé šansoniérce Edith Piaf zahájil letošní prestižní filmový festival Berlinale, kde sklidil obrovské ovace. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (579)
...alebo ako "doplnková kráska" Marion Cotillard urobila zo všetkých súčasných anglo-amerických oscarových herečiek len afektované dedinské ochotníčky. Ten film má svoje nedostatky, ale už len kvôli jej fenomenálnemu, strhujúcemu hereckému výkonu (vlastne nie, to nie je herecký výkon, to je PREVTELENIE) je to úchvatná záležitosť. Pravda, hneď po skončení filmu som rýchlo strčil do DVD prehrávača Dobrý ročník, aby som sa presvedčil, že Marion je stále pomilovaniahodná ako predtým. :-) ()
Typický příklad toho, jak jeden herecký výkon dokáže povzvednout celý film. Výkon Marion Cotillard je totiž opravdu něco nezapomenutelného. Kdo by ještě před pár lety tušil, že holka která se vozila ve francouzském taxíku jednou předvede něco tak fenomenálního a dostane po právu Oscara. Jinak je to ale další z řady životopisů, který má také jeho klasické neduhy a navíc je to opravdu chaotické. Život Edith Piaf jsem opravdu moc neznal a tady mi dělalo někdy práci se vyznat, kdy se to vlastně odehrává. Tohle Olivier Dahan trochu nevychytal. 70% ()
Film, kterému bych chtěl dát o hvězdu míň, ale nějak to nejde. Snad až na samotný konec se nevidí takhle nezvládnutá režie. Nic proti přeskakování 50 let sem a tam, ale jednotlivé úseky byly často useknuty před pointou a beze smyslu. Navíc nechápu, proč někdy byl uveden ukazatel toho, o jaký se zrovna jedná rok a někdy (když to bylo vyloženě žádoucí) nikoliv. Mrzelo mě, že se film zabýval téměř jen tragickými okamžiky života umělkyně. Působí to vypočítavě. Jakoby bylo nějakým příkazem, že biografie slavné osobnosti musí být strašně smutná a srdceryvná. V souvislosti s tím byl dán minimální prostor hudbě, obzvláště naložení s písní L’Accordéoniste bylo tristní, vlastně i La vie en rose, podle které se film v USA jmenuje, se tak nějak snímkem proplétá, ale nikdy nezazní pořádně, Padam...Padam... je useknuta před vrcholem, kvůli ději samozřejmě, jedině snad Non, je ne regrette rien se dočkala pozornosti, jakou si zaslouží a je tak spolu se scénou Marcellovy ztráty nejsilnějším okamžikem celého filmu. Marion Cotillard je hodně dobrá, ale nemůžu se zbavit dojmu, že po většinu času vypadá tak nějak moc mladě a přitažlivě ve srovnání se skutečnou Edith. Každopádně přes tyhle výhrady se jedná o emocionálně silný film, kterému hodně pomáhá už samotné téma. Vnitřím pocitem bych cítil tři hvězdy jako nemístné hodnocení, ale bylo by dost možná zasloužené. ()
písničky lkavé a Piaf opravdu důležitá a významná osobnost,... ale proč je většina děje tak nudná? A z toho vyplývající otázka, proč stopáž filmu není kratší? Vím, že vládne takový trend, že životopisné filmy musí mít přes dvě hodiny, ale když se dostanu k někomu, jehož život byl sice důležitý, ale vyplněný jenom fetováním a pitím či nudným pobytem v nevěstinci, nemusím to tam všechno zahrnout. A ještě experimentovat se všelijakými pitomými poskoky sem a tam v čase. V tom aby se čert vyznal. Cottilard ovšem hraje všechny druhy Piaf výborně a i ostatní francouzské osazenstvo, ač mi neznámé, vypadalo slušně. Písničky, jak jsem už řekl, byly slušné jako chanson obvykle, finální Olympia skvělá, stejně jako ty zlomové okamžiky života, ale ostatní jen šedivý balast. Průměr ()
Marion Cotillard je v roli Edith tak uvěřitelná a skutečná, až z toho mrazí, ale jinak veliké zklamání. Jako kdyby Olivier Dahan roztrhal biografii Simone Berteaut na jednotlivé stránky, ty pak tahal z klobouku a lepil dohromady v náhodném pořadí. A protože znám knihu velice dobře, mrzí mne velice, že obraz Edith Piaf je ve filmu...přinejmenším pokřivený. ()
Galerie (52)
Zajímavosti (19)
- Jde o druhý film, ve kterém hrála Marion Cotillard, ve kterém se objevuje píseň "La Vie En Rose". Tím prvním je Vadí nevadí (2003). (Galadriel)
- Po premiéře v Cannes vybíravé publikum tleskalo filmu celých 15 minut. (Epistemolog)
- Aby Marion Cotillard dovršila malé výšky Edith Piaf, chodila celou dobu natáčení přikrčená. (Terva)
Reklama