Režie:
Jake KasdanKamera:
Uta BriesewitzHudba:
Michael AndrewsHrají:
John C. Reilly, Jenna Fischer, Kristen Wiig, David Krumholtz, Tim Meadows, Craig Robinson, Margo Martindale, Paul Rudd, Justin Long, Jack Black (více)VOD (3)
Obsahy(2)
Kdyby Dewey Cox skutečně žil, prošlo by jeho ložem přes čtyři stovky dívek a paní, zplodil by přes třicet dětí a třikrát by ochutnal vlastní svatební koláče. A nejen to. Kdyby Dewey Cox žil, zcela jistě by se stal jednou z největších rock'n'rollových a vůbec hudebních hvězd, co kdy chodily po planetě, a klaněl by se mu celý svět. Dokonce by měl i vlastní hudební show, do níž by za ním klidně zašel třeba Elvis Presley nebo The Beatles. A protože by Dewey Cox byl opravdový drsňák, nepochybně by ochutnal veškerý alkohol a všechny drogy, které se dají sehnat. Kdyby tedy skutečně žil. Jenže on nežil... Ve výborné parodii na populární hudební životopisy, jako jsou Walk the Line nebo Ray, se kromě známého Johna C. Reillyho v úloze sekáče Coxe ve vedlejších rolích objeví také Jack Black či Patrick „Bobby Ewing“ Duffy. Scenáristou hudební komedie je Judd Apatow, autor briskních komedií Zbouchnutá a 40 let panic, režie se chopil Jake Kasdan. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (141)
Bez předešlého shlédnutí Raye a Walk the line nemá tenhle film ani smysl sledovat. Ale se znalostí jmenovaných je to kvalitní parodie, která neurazí, ale bohužel ani nijak víc nenadchne. Ale to už se od parodií očekává. ()
Walk the line se mi velmi líbil tak jsem byl zvědavý na jeho parodii a i když je hudba až na poměrně dobrou titulní "Walk hard" slabá některé gagy jsou opravdu trefné ( např. umyvadla a dylanův protest song na podporu malých lidí) ()
3 hvězdy už jenom za tu scénu s trávou. ()
Nevím jestli už to někdo náhodo neřekl kdysi přede mnou, ale Elvis je bůh, v tomhle filmu určitě :D ()
Podpriemerná komédia. Ničím ma nezaujala. 2/10 ()
ač sem to nečekal,bavil sem se královsky...s rádoby parodiemi poslední doby se to nedá vůbec srovnávat...mnohdy geniálně blbé dialogy a situace dotažené ad absurdum doplněné vynikající muzikou...pro mě určitě největší překvapení loňského roku... ()
Vtipně shrnutá hudební historie. Hudba, drogy, ženský, rehabilitace, stáří. Paroduje spoustu hudebních legend, ale celkem vkusně. Najde se pár odporných gagů, ale je jich málo. Nápady jako ztráta čichu, boogie cover období, Patrick Duffy, McCartney X Lennon, remix hitu Walk Hard nebo scéna s napodobením Boba Dylana jsou výborný fóry, u kterých se smějete nahlas. Líp si to asi užijí lidi, kteří mají o šedesátých až osmdesátých letech a muzikantech z té doby větší povědomí, protože narážek je tu nespočet. Navíc překvapivě kvalitní dobový soundtrack (i když většinou předělávky) mě jen ujistil na čtyřech (Let's Duet s vloženýma prasárničkama je parádní). Kam se hrabou se svojí hudbou Dreamgirls, csss. -"I'm just so glad you learned to play the guitar so good... even without having a sense of smell!" -"It's okay mama, I learned how to play by ear." ()
Po dlouhé době tu máme kvalitní parodii. Tuhle větu jsem si říkal tak do poloviny režisérské verze. Pak mě ale stopáž a opakující se vtipy natolik unavili, že vlastně ani nevim, jak to dopadlo. ()
Apatow naozaj dokaze natocit inteligetne zbuchnute suber zle fekalne komedie. Po pravde, suche, akademicke, zivotopisne hudobne filmy si parodiu zasluzia. Hudobne zivotopisy sa tocia inac, taky B. Tavernier by okolo polnoci o tom vedel niecopovedat. Podstata zivota neskvie v polodokumentarnom zacyhteni celej jeho dlzky a krakych okamzikoch podstaty. Takze vdaka tomu nepochopeniu ma Apatow a spol kopu materialu pre svoj degradujuci obdiv americkej muzike. ()
Mmch, hodnotim dvouhodinovy Director's cut, ktery je misty opravdu velmi prijemnym zpusobem drsny, hehe ()
Nápad nevydržel dostatečně dlouho na to, abych i přes relativně krátkou dobu nekontroloval hodinky. Kdyby byla stopáž půlhodinová a vynechala by se opakující či k ničemu vedoucí omáčka, jednalo by se o prvotřídní komediální bombu. Takhle jsem jen kroutil hlavu nad promarněným potenciálem, což se odráželo na opravdu dobrých vtipech. Písničky byly fajn. (Netflix) ()
nadprůměrná parodie na muzikantské životopisné filmy s Johnem C. Reillym, nabývajícím v tomto filmu nového rozměru, v hlavní roli. Některé vtípky jsou moc povedené ("smell that shit baby" nebo meditační seance s Beatles), některé až trapné, ale vtipná stránka jednoznačně převažuje. V druhé půli mi to už přišlo lehce utahané (koukal jsem na 120 minutový Director's Cut), takže hodnotím lepšími ***. ()
65. Zlatý Glóbus za rok 2007 - nominace (2) - Nejlepší herec (komedie / muzikál) - John C. Reilly, Nejlepší filmová píseň - "Walk Hard" - Hudba a text Judd Apatow, Marshal Crenshaw, Jake Kasdan, John C. Reilly ()
Walk the Line patrí u mňa jednoznačne na prvé miesto a toto je jeho celkom slušná paródia. Vôbec som nevedel o čom tento film je ale už po prvých štyroch slovách ma napadla podobnosť práve s WTL a o pár sekúnd, keď som uvidel siluetu muža opretého o stenu, začínal som tušiť o čo asi pôjde :) Väčšina ftípkov sa naozaj vydarila, skutočne som sa schuti zasmial ale ku koncu to mierne strácalo na kvalite. No a hudba, pri prvom zhliadnutí ma až tak veľmi neoslovila ale keď som film videl druhý krát (o týždeň, asi som mal lepšiu náladu) sa mi celkom zapáčila :) (75%) ()
Tahle parodie, vyzvedává trochu dnešní parodie z bahna. Plno dobré muziky a některé dost vtipné momenty (Beatles v Indii, zlatá doba hippies, Patrick Duffy, ...). ()
Chchch, tohle si dělá prdel snad z každýho hudebního stylu nebo největších hudebních legend. Nejlepší píseň - dvojsmyslná Let's Duet, chchch, u toho jsem fakt chrstal smíchy a to se mi často nestává. Dokud hrál blues, bylo to super, ale to country.... pár teček.... Ale jinak už jsem se dlouho tak dobře nezasmál, protože některý fóry měly fakt nápad a pointu. Třeba hustá narážka na punk. Nebo protest song ala Bob Dylan na podporu midget lidí, chch, super slova, chch. Zkoušel sis to někdy dělat rukou ducha? "Believe me, you don't want to be part of this shit." ()
Director's cut: 90ti minutový verzi bych možná dal i 4 hvězdičky, ale tohle bylo na takový film opravdu moc. Na takový druh parodie jsem čekal. Životopisné filmy o zkažených celebritách mi už celkem lezly krkem, tak mě jejich parodování celkem potěšilo. Párkrát mi to připomnělo Zoolandera, ale s tím, že John C. Reilly nebude nikdy tak vtipný jako Ben Stiller. I tak mě ale několik vtipů dokázalo hodně rozesmát (já tě sice podvedl, ale tys mi zase vypila tenkrát v noci mlíko). Navíc většina písniček se hezky poslouchá, takže celkový zážitek dobrý, s kratší verzí ještě lepší. ()
Zábavná parodie na všechny možné životopisné filmy o legendárních hudebnících, utahující si jak z jednotlivých snímků, tak z dobových mód, i z toho, že hlavní hrdinové už ve svých 14 letech jsou obsazováni hlavními hvězdami ve středním věku.... Písničky z jednotlivých obdobích Coxovy kariery jsou také nadprůměrné. Ale v téhle kategorii filmů (alespoň pro mne) nic nepřekoná dílo z lidí kolem Monty Python a jejich parodii a karieru The Beatles - THE RUTLES - http://www.csfd.cz/film/10411-the-rutles/ ()
Další Apatow, opěvovaná současná naděje americké komediální tvorby, a pro mě jen další průměr. Jistě je tu spousta opravdu vtipných situací díky kterým dvě hodiny filmu utečou docela rychle, ale na druhou stranu se pořád omílají staré známe klišé, i staré chyby. Každý, kdo si už zvykl na podobný humor se vší parádou si pravděpodobně další hvězdičku může přidat; já už jsem jím trochu unaven. John C. Reilly představuje muzikanta (který se dá snadno zlákat pokušeními, má ve zvyku vytrhávat umyvadla ze zdi, když je rozčílen a dokáže zapomenout, že je ženatý) dobře a zábavně. 65% ()
Epizódka s Beatles nemá chybu :) ()
Reklama