Režie:
Christian PetzoldScénář:
Christian PetzoldKamera:
Hans FrommHudba:
Stefan WillHrají:
Nina Hoss, Devid Striesow, Hinnerk Schönemann, Wanja Mues, Barbara Auer, Burghart Klaußner, Martin Brambach, Peter Benedict, Peter Knaack, Joachim NimtzObsahy(1)
Yella, mladá pohledná žena žije se svým otcem v menším městě. Má za sebou neúspěšný vztah. Bývalý cholerický partner ji neustále pronásleduje. Ráda by si našla odpovídající zaměstnání, opustila domov a začala nový, spokojenější život. V přijímacím pohovoru uspěje a vyhlídky na práci ve velkoměstě se zdají být nadějnými. Zbývá už jen ve správný den nastoupit do vlaku a nechat špatné vzpomínky za sebou. Jenže Ben, kterého opustila, ji tak snadno odejít nenechá. Splní se Yellin sen o nové lásce, lukrativní pracovní nabídce a znovu nabyté svobodě, nebo zůstane navždy uvězněna na místě spojeném s bolestivou minulostí? (jane1106)
(více)Recenze (13)
Jedno velké klišé. Film se pomalu ubírá směrem, který nemůže ničím překvapit a divák odhalí zápletku během poměrně krátké doby. Nicméně vyhnu se vší kritice a vypíchnu pro změnu pozitiva, díky nimž jsem bez větších problémů vydržela do konce. Mezi Yellou a Phillipem funguje chemie, která příběh příjemně romantizuje. Zaujal mě motiv Beethowenovy Měsíční sonáty, jenž je v podstatě jediným hudebním prvkem filmu a prolíná se v různých mutacích mnoha scénami. Osobně si myslím, že do nálady snímku poměrně dobře zapadl. Stěžejní prvek vody a forma jeho připomínání (Yelliny halucinace) mi pak zajímavě evokovaly Raimiho Téměř dokonalý zločin. 30% ()
Petzoldovi se očividně líbí ženy s těžkou minulostí – dva roky po Přízracích natočil Yellu, film, v němž znovu postavil do hlavní role ženu: nejen krásnou, ale také zoufale utrápenou. Petzold je jedním z těch německých tvůrců, kteří využívají klasického střihu a rádi si potrpí na detailní záběry. Především díky tomuto způsobu záběrování je Yella mnohem přístupnějším filmem pro běžného diváka než filmy, které točí například Schanelecová. Yella - ve skvělém, umírněném podání Niny Hoss (za roli získala Stříbrného medvěda) - se neustále snaží dosáhnout lepšího života, dělá chyby i triumfuje, pláče i usmívá se, a to všechno je divák schopen bez problémů prožívat s ní. Film celkem přesvědčivě střídá „své“ nálady: nenápadně anebo silněji vyvolává pocity naděje, poté se znovu pokouší zneklidnit (zejména opakujícím se motivem krákajících havranů). Zajímavé je taktéž výrazné přisuzování významu vodě a jejím zvukům, což je symbolika vzhledem k příběhu logická. Hudba je pravděpodobně nediegezní, zazní jen párkrát, a to vždy ve scénách situovaných do hotelu. Jedná se o Beethovenovu klavírní sonátu No. 14 známou také jako „Měsíční“. Výběr hudby sedí a pomalé piano potvrzuje, že přes všechny záchvěvy naděje je film převážně smutný a přesně takový jsem jej chtěl. Možná moje vysoce kladné hodnocení částečně způsobuje i fakt, že jsem film zhlédl ve vlaku, v kupé plném užvaněných Poláků, a báječně mi zkrátil dlouhou chvíli. Ponořil jsem se do obdivu, jak Yella neúnavně zkouší znovu a znovu uniknout ze spárů těžké minulosti a jak se jí obdivuhodně daří předstírat, že je z kamene. Ani zvláštní (a bohužel předvídatelný) konec mi nezabránil se do Yelly zamilovat. 85% ()
Petzold je mistr nenápadných, ale skvěle propracovaných filmů o ženách. Jeho největší síla spočívá v navozování kompaktní atmosféry, která inklinuje k monotónnosti (tedy velmi pozvolným obměnám tónů), a tím i určité bezbřehosti. Zápletky filmů, nálady postav, hudba... všechno se jakoby neměnně přelévá ze strany na stranu, až přichází šokující závěr. A právě ty Petzoldovi nedokážu tak úplně odpustit - působí rušivě a lacině. Jinak ale velmi oceňuju režisérovu nechuť divákovi vnucovat svoje narážky a máčet mu nos ve své precizní práci. Najít si k jeho dílu cestu není tak jednoduché, ale myslím, že se to vyplatí. ()
Petzold je mistrem k nahlédnutí do nitra ženské duše. Zřídka je to pohled optimistický, nebo radostný, na druhou stranu o to více působí věrohodněji. Spolu s výběrem hlavní hrdinky, na kterou si pomalu, ale jistě začínám dělat solidní závislost, záruka skoro té nejvyšší kvality. Náladu Vám možná tenhle film zas až tak nezvedne, ale pokud umíte aspoň trošku německy, neváhejte a podívejte se, tenhle příběh o zoufalé snaze najít lepší život rozhodně stojí za to. ()
Yella a jej storka. Strata pamäte? Strata dieťaťa? Čo jej muž, a prečo sa správa tak ako sa správa? A prečo je na úteku? Veľmi zaujimavá historka ako sledujeme hrdinku ktorá pôsobí tak že sa jej nedá vôbec dôverovať. Do polovice filmu ma vcelku strhlo ako sa dej a chovanie hrdinky vyvýja, ale potom sa začne celý dej točiť dokola. A konečný twist pôsobí veľmi banálne. Film ako celok bieda ale veľmi som sa bavil na atmosfére, ktorá ma držala počas filmu. Prinútilo ma to aby som hladal tajomstvo za všetkým čo sa vo filme i šuchlo. ()
Reklama