Režie:
Petr ZelenkaKamera:
Alexander ŠurkalaHudba:
Jan A.P. KaczmarekHrají:
Ivan Trojan, Igor Chmela, Martin Myšička, David Novotný, Radek Holub, Lenka Krobotová, Michaela Badinková, Lucie Žáčková, Marek Matějka, Jan Kolařík (více)VOD (4)
Obsahy(1)
Příběh se odehrává v současném Polsku. Do Krakova přijíždí skupina pražských herců v čele s režisérem hry, aby na alternativním festivalu v netradičním prostoru oceláren uvedla jevištní adaptaci Dostojevského hry Bratři Karamazovi, jejímž základem je vyšetřování otcovraždy. V divadelním dramatu, nabitém emocemi - láskou, žárlivostí, nenávistí, se řeší otázky víry, nesmrtelnosti a spásy lidské duše. Na pozadí divadelní zkoušky sledujeme osudy hereckého souboru, komické příběhy herců a režiséra. Do děje zasahuje i osobní tragédie jednoho z diváků, který projeví nezvyklé přání: poprosí herce, aby zahráli jenom pro něj. Zkouška se promění ve strhující představení, kdy herci vystupují pro jediného diváka. Náhle největší drama neprobíhá na jevišti, ale v hledišti... KARAMAZOVI jsou dramatem o morálce, povaze člověka, lidském svědomí, vině, trestu a odpuštění. Film není jen psychologickou sondou do zpustošené ruské duše, ale reflektuje aktuální téma odpovědnosti člověka za své činy. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (759)
Tak tohle se povedlo. Velice dobré. No, spíš bych řekla, že vynikající. Herecké výkony skvělé - nečekala jsem, že David Novotný takhle exceluje, hudba a vůbec ta atmosféra.. Uf. ()
Před shlédnutím filmu jsem Dostojevského předlohu nečetla ani neviděla, což byla jistá nevýhoda, která mi poprvé bránila plně si film vychutnat. Přesto ve mně zanechal hluboký dojem netradičním zpracováním divadelního představení, geniální hudbou a neuvěřitelnými výkony hlavních protagonistů. Některé pasáže bych si, pravda, odpustila (asi nejsem na mončičáka ve svých 40ti dost zralá, a i pointa filmu mi dnes už tolik nesedí), ale jiné části si občas na youtube zkouknu znovu. Nevím, jak popsat výkon Ivana Trojana bez trapných superlativů. Prostě skvělá dikce, výraz, nadprůměrný výkon - zanechalo to nesmazatelnou stopu. Igor Chmela svým herectvím-neherectvím kupodivu skvěle zapadá, Radek Holub tradičně výstižný. Když pak v hlavé kolečka správně zapadnou na svá místa, člověk zůstává s otevřenou pusou, jak současné dílo Karamazovi po 130ti letech jsou. ()
"Jakmile se opravdu odřekneš Boha, všechno bude jiné, stejně k tomu jednou dojdeš. Padne morálka jako zanikají geologická období a lidé budou hledat radost tady na světě. Člověk zvítězí svou vůlí a rozumem nad přírodou, pochopí, že je smrtelný, že nemá naději na vzkříšení a přijme smrt a přijme ji rád. Bude jako Bůh a všechno mu bude dovoleno! A jakmile bude člověk Bohem, přestane platit jakýkoli zákon. VŠECHNO bude dovoleno!" Jednoduše skvělé. Výborný nápad umístit představení do továrny a prolínat rozhovory herců s rozhovory jejich postav. Občas tedy pořádně nevíte, jestli mluví herec anebo jeho postava. Překvapivě působivé je také využívání ocelárenských předmětů jako karamazovských rekvizit. Hlavní pětice v čele s Trojanem hraje prostě brilantně. (Viděla jsem i naživo, nicméně filmové prostředí a plátno udělá své, a to, že se herci můžou pohybovat po mnohem větším prostoru, dělá film lepším, než je divadelní představení.) Jeden z nejlepších českých filmů, už jen samotné odcházení herců ze scény je hrozně působivé. S Oscarem ověnčeným Birdmanem (který má řekněme velmi podobný námět), se to nedá srovnat, naši Karamazovi jsou řádově lepší. "Nemůžu pochopit, proč je svět takový, jaký je. Vím jenom, že utrpení existuje, ale viníci nejsou, protože všem bude odpuštěno. Ale proč mají trpět děti? Chápu, jak to otřese celým vesmírem, až se v soudný den na zemi i na nebi všechno spojí a zvolá "spravedlivý si bože". A holčička si umyje svou špinavou tvář a odpustí svým rodičům, kteří ji utýrali k smrti. Ale to já právě nechci. Nesmí jim odpustit. Proto se království nebeského zříkám. Ne, že bych neuznával boha, Aljošo. Jenom mu co nejuctivěji vracím vstupenku." "Je síla, která všechno překoná. Síla karamazovské nízkosti." "To, že je všechno dovoleno?" "Je a bude, toho se nikdy nezřeknu. A právě proto se ty zřekneš mě." Všichni jsme Karamazovi. ()
Nikdy bych si nemyslel, že lze tak skvěle zpracovat zfilmování divadelní hry. Dostojevskij byl trochu úchyl, takže to téma hry tomu odpovídá. Ale Dejvické divadlo ruská díla umí znamenitě. Nicméně zasazení děje do prostoru továrny, vhled do zákulisí a dramatické prvky v pozadí daly tomu filmu další dimenzi. Kdo má rád divadlo, ten musí být uchvácen. ()
Není to ani film, ani divadlo... Prostě to nefunguje. Jedna hvězda aspoň za herecké výkony a plus za nadějný začátek, kdy jsem si prvních deset minut těch divadelních scén opravdu užil. Akorát jsem tehdy netušil, že takhle bude vlastně probíhat celý "film"... Až někdy nebudu moct v noci usnout, prášky na spaní budou zbytečné – stačí si pustit tohle. ()
Zvláštní kombinace divadelního a filmového umění v provedení herců zejména Dejvického divadla. Nádherné spojení reality a divadelna. Převtělení klasiky do dnešní doby není snadná disciplína, ale tady se to povedlo. Protkání linky továrníka s postavami bratrů kramazových a témat jako zrada, vražda, peníze, lež.. to jsou všechna témata, která se propisují do současné společnosti. Film má krásné prostředí, kameru a hlavně spád. ()
Netypické pojatie Dostojevskeho románu, pričom sa odohrávajú dva tragické príbehy. Herecké výkony boli výborné, škoda, že české, slovenské filmy majú väčšinou nekvalitný scenár... ()
Zajímavé, ale hlavně díky šikovným hercům. Celkové rádoby originální pojetí - propojení zkoušky Karamazových se smutným osudem zaměstnance oceláren - mi přijde dost zbytečné. ()
Knihu Karamazovi od pana Fjodora Michajloviče Dostojevskijho se rozhodl převést na plátno režisér, známý především tragikomedií z roku 1997 Knoflíkáři, Petr Zelenka. Ujmul se scénáře i režie. Příběh Karamazových začíná i končí u našich sousedů v Polsku. Skupina bláznů, kteří jsou náhodou i známí čeští herci, se rozhodli, že je super nápad vypadnout z Prahy a tak jedou k sousedům na výlet. Mají namířeno do „nějaké továrny.. nebo ve slévárnách prej. Teda ne, do nové huti a je tam i Trojan.“ V prvních minutách je expozice zasazena do autobusu, kde má většina postav prostor představit své charaktery. Trojan je takový ten „lýdr“, Chmela bez své partičky s kamennou tváří, Holub je zmatkář, který ani neví kam jede a Myšička je zase hodný pán. Novotného rozesměje i slovo „Kefírek“ a Luknár je namistrovaný režisér. Expozice a také, jak později zjistíme, celý film, je doprovozena dramatickou až děsivou hudbou, o kterou se postaral polský skladatel J. Kaczmarek. Je to skoro jako Temný rytíř, celý film je velmi temný, jak vizuálně tak po obsahové stránce. Herci řeší své osobní životy, které nejsou úplně šťastné. Na všech bychom se mohli všimnout, že jsou životem poznamenaní. Někteří z nich můžou být rádi, že utekli z Ulice a od jejich příšerné kamery, tady je totiž kamera velmi kvalitní. Soustředěnost je směrována na grimasy Obraz je plněn studenými barvami, jak jsem již řekl, vizuál je temný. Interiér, kterým je prej nová huť, není příliš zajímavým prostředím, a myslím si, že to má i scénaristický důvod. Film nepotřebuje oslnivé prostředí, opakuji se, soustředěnost by měla být věnována hereckým výkonům, na kterých je film postaven. Divák se tedy může poklidně soustředit přímo na ně. Zároveň byl i nízký rozpočet za jedno prostředí určitě vítán. Trojan, kterého považuji za nejlepšího z této skupiny herců, hraje sám sebe, jako všichni, ale jeho postava otce mu není až tak podobná. Možná jen to, že je takový jejich herecký otec, protože je z nich nejlepší. Postava otce, kterého Trojan hraje, je však spíše podobná režiséru Luknárovi, který je takový terorista. V rozhovoru před zjištěním chlapcovy smrti se však Trojan střetává s Novotným, se kterým se nepohodnou – zde vidíme odraz jejich rolí i v „realitě“. Trojan následně řekne otravnému Holubovi, který neví kdy sklapnout ani v roli ani v realitě, aby držel hubu, jako by byli pořád na „jevišti“. Myšička, který ztvárňuje kněze, má také mnoho společného se svojí postavou. Je hodný a nekonfliktní. Naopak Novotný má hlavně roztržky s panem režisérem, tady se tedy podle mě spíše odráží role otce a syna více. Chmela má svůj tradiční pokerový výraz, ať už je v roli, či ne, asi mu to i sedí. Je neutrální, akorát u jeho postavy zjistíme, že je trochu blázen. Co se dokumentu týče, celý film by se dal označit za hraný dokument, však který dokument dnes vlastně není inscenovaný. Především scény, ve kterých herci hrají sami sebe. Předstírají čistou realitu, reálné jednání. Jejich mluva je běžná, hovorová, pomalu bych si nevšiml, že hrají. Tyto scény pracují kontrastně se scény divadelními, mluva je přehnaná a doplněná výraznými gesty. Pokud bych měl film hodnotit za sebe, dávám mu jedničku. Beru totiž ohled na jiné české filmy, které jsou špatné. Je málo takových, jako Karamazovi. Bez klišé, s dobrou kamerou a s dobrými herci. Dokonce i polská hudba se mi k tomu skvěle hodí. Celé to funguje, líbilo se mi to. () (méně) (více)