Obsahy(1)
První řada seriálu končila Domyoujiho odjezdem. Druhá začíná Makininým příjezdem do Ameriky. Tsukasa se totiž už pár měsíců neozval a dívka o něj má strach. S Domyoujim se sice setká, ale ten se chová chladně, proto se s bývajícími členy F4, se kterými se náhodou v New Yorku setká, vydává zpátky domů. Jenže za všechno, co se stalo v Americe a co Tsukasu tak změnila, může jeho matka. Přivedla otcovu firmu na mizinu a potřebuje, aby se Tsukasa dobře oženil a Tsukushi tedy pro něj není ta pravá partie. Nakonec donutí syna, aby se vrátil zpátky do Japonska. Jenže Domyouji na Makino nezapomněl. Když dívka zkolabuje, protože kromě školy musí chodit i do zaměstnání, aby se postarala o bratra, Domyouji neváhá ani chvíli a uprostřed večeře s budoucím tchánem a tchýní pospíchá do nemocnice. Jaké je jeho překvapení, když u Makininy postele nalezne Ruiho. Korunu tomu všemu dodává, že v okamžiku, kdy začne všechno dobře vypadat, Domyouji při pádu ztratí paměť a pamatuje si všechno a všechny, jen ne Tsukushi. (ČSFD)
(více)Recenze (9)
Tak druhá série je už trochu slabší, než první a to i navzdory první epizodě která je přímo famózní. Ale věřte mi herci za menší pokles kvality série nemůžou, spíše scénář posledních tří epizod měl být trochu lépe vymyšlen. Nicméně pořád je to dobrá zábavá, nejslinější zbraní je přechod od vážného ke komickým scénám a nemusím zmiňovat, že navzdory hlavní dvojici, moje největší sympatie sklízel stejně jako v jedničce Hanazawa Rui. ()
Dvojka se mi líbila, to zase ne že ne, ale mám tu jedno (nebo dvě, tři, čtyři) ale... prostě to už nebylo ono. Makino bojující za svoji lásku byla úžasná. Tsukasova přeměna byla dokonána, ale Rui - i když mám Oguriho hodně ráda a v Kurôzu zero dokázal, že nemusí být vždy jenom smutným romantikem - byl k uzoufání pořád stejný a jak jsem mu fandila v jedničce, tak tady už mě nějak přestával bavit. Byl na můj vkus kladný až příliš. Další věc, která mi tak úplně nesedla byla Tsukasova (byť jenom částečná) ztráta paměti. To už mi zavánělo telenovelou. Dala bych tři hvězdičky, ale tu čtvrtou musím přidat za první a poslední díl. Závěr byl prostě bombastický a v duchu jsem si ho přehrávala ještě docela dlouho. :^) PS. No a taky je tak trochu ta čtvrtá hvězdička za moje druhé setkání s Ikutou ... ()
Makino Tsukushi se vydává za Domyoujim do New Yorku, aby zjistila, co se děje, proč se už tak dlouho neozývá. Téměř okamžitě po příjezdu se ocitne v problémech a jako zázrakem ji zachrání Hanazawa Rui... Navíc Domyouji se za rok odloučení změnil a už prý Tsukushi nemá rád, kdežto Rui si teprve nedávno doopravdy uvědomil, že Tsukushi je vlastně ta nejlepší dívka. A tak nás čeká milostný trojúhelník, koho si Tsukushi nakonec vybere? První série byla nepatrně lepší, ale pořád jsem velmi spokojená, víceméně všechny kvality z první série totiž byly zachovány, příběh začíná rok po Domyoujiho odjezdu a v podstatě plynule navazuje. Kromě skvělého osazenstva z první série tu máme dva zajímavé návštěvníky a to Ikutu Tomu a Todu Eriku, které mám oba ráda. Víc se do popředí dere Tsukushina kamarádka Yuki neboli Aki Nishihara a další člen F4 Soujiroh Nishikadu alias Shota Matsuda, oba jsou samozřejmě taky skvělí. Hudba opět výborná, nový opening je Love So Sweet opět od Arashi (Wish se mi líbilo víc). Navíc tato série obsahuje větší než malé množství hnusných sušenek, které chutnají jako láska :D a spoustu dalších veselých věcí a já jsem opět velmi spokojená. Zhlédnuto v rekordním čase a navíc existuje závěrečný film, tak rychle okoukat taky. ()
Neřekla bych, že by druhá série byla horší než první. Přecejen, sledujeme pokračování celého příběhu, natočeného podle mangy. Druhá série tedy není (jako u jiných seriálů, například Gokusen) jen natažením první série s opakujícími se motivy, ale navazuje tam, kde první série nebyla ukončena a sleduje příběh až do konce. Někdy okolo poloviny a po polovině mi sice pár dílů přišlo kapku horších, ale celkově vidím druhou sérii jako stejně dobrou, možná ještě lepší, protože příběh vrcholí, a abych se přiznala, druhá série mé nadšení z Hana Yori Dango jen zvýšila. Sledovat všechny herce a jejich role, které už jsem znala z první série, mi dělalo neuvěřitelnou radost (Soujiroa Nishikadu - herec Shota Matsuda - jsem si oblíbila snad ještě víc než po první sérii). Překvapila navíc i přítomnost Eriky Tody, kterou znám už z Death Note. A první díl byl naprosto bezvadný. Teď už mi zbývá jen final. :) ~(4,9★)~ ()
Druhá série se mi líbila víc, než první (zpomalila). Vyloženě jsem si ji užíval. V některých okamžicích jsem měl před očima kreslený obrázek - například, když Domyoji odstrčí Shigeru, bez toho, aby odstrčení bylo vidět a vzápětí je záběr, kdy Shigeru leží čtyři metry od něj na zemi :) nebo prostě jen moment, kdy si Makino a Rui povídají. A závěr - ten byl prostě famózní! Napadlo mě, že to bude něco takového ... ale, že až takto ... EPIC ... :). Usmívám se! Ze všech tří verzí je Makino najeaktivnější a nejodvážnější hrdinka ever! A japonská verze je nejhravější! Úplně super, že i když znám korejskou a tchaiwanskou verzi, dokázala mě japonská přikovat k monitoru! ■ Song Love So Sweet http://www.youtube.com/watch?v=RBgpI1gEUxo MV Planetarium http://www.youtube.com/watch?v=KMTwpPvAvjw ()
Zajímavosti (1)
- Když v první epizodě hovoří jedna z postav o Johance z Arku, ukazuje přitom ve skutečnosti na obraz z roku 1830 "Svoboda vede lid na barikády" od Eugèna Delacroixa. (Jirka_Šč)
Reklama