Režie:
Fatih AkinScénář:
Fatih AkinHudba:
ShantelHrají:
Tuncel Kurtiz, Hanna Schygulla, Nejat Isler, Lars Rudolph, Nurgül Yeşilçay, Patrycia Ziolkowska, Turgay Tanülkü, Annette Uhlen, Baki Davrak, Nursel Köse (více)Obsahy(1)
Nejat patří ke druhé generaci tureckých přistěhovalců do Německa a váží si svého postavení, dosaženého díky vzdělání. Neschvaluje poměr svého otce s prostitutkou Yeter. Názor změní, když se dozví, že otcova přítelkyně posílá do Turecka peníze, aby její dcera mohla studovat. Ženina smrt, zaviněná prchlivostí otce, postaví mezi něj a syna hráz. Muž je odsouzen a Nejat odjíždí do Istanbulu hledat dceru Yeter. Netuší, že Ayten jako politická aktivistka už dříve uprchla před tureckou policií do Německa, kde se spřátelila s německou studentkou Lotte. Když je Ayten zatčena německou policií, vyhoštěna do Turecka a tam uvězněna, Lotte se přes odpor své matky za ní vypraví. Zákonitým dílem náhody se Lotte setká s Nejatem, který v Istanbulu zůstal, a události, jež dívka rozpoutá svým odhodláním sejít se s uvězněnou přítelkyní, ovlivní jejich osudy. Jednoho dne se do Istanbulu vypraví i Lottina matka, aby tváří v tvář životu na druhé straně přehodnotila své postoje. Film získal Cenu za scénář na 60. ročníku festivalu v Cannes. (Bontonfilm)
(více)Videa (1)
Recenze (74)
Slušně zahráno i natočeno, to ovšem na **** nestačí. Ono je totiž trošku průšvih, když tvůrci nahrnou do filmu 10 vážných témat (terrorismus, imigranti, prostituce, lesbičky, dětské gangy, syn-otec, matka-dcera atd.) - a pak na konci zjistíte, že jsou Vám všechny ty tragédie a dilemata šumafuk a že jste ty dvě hodiny mohli využít stokrát líp jiným způsobem. Třeba civěním do stěny. ()
Přestože metráž snímku se tentokrát zastaví skoro na dvou hodinách, tato doba byla alespoň pro mě dobře strávená. Film je natočen klasičtějším stylem než většina ostatních současných německých snímků, které tendencí spadají do tzv. Berlínské školy. Kamera často zachází do detailů, tentokrát už většinou vidíme na osobu, která zrovna mluví… Střihů je mnohem více než například ve filmech Schanelecové, filmové ruchy nejsou povyšovány nad hlasy herců. Zkrátka jde o film, kde se klade větší důraz na samotný příběh než na osobitost, s jakou je natočen. Fabuli si můžeme vytvořit podle tří oddělených kapitol, z nichž dvě už samotným názvem prozrazují smrt jedné z postav. Obě části pak spojuje záběr na rakev s jejich tělem (buď na německém nebo tureckém letišti). Třetí část je částečně vyústěním obou příběhů, částečně ne, jelikož to hlavní, co by oba příběhy mohlo spojovat (tedy mladá Turkyně bojující za svobodu ve své zemi), zůstane známo pouze samotnému divákovi. Znázornění času je ve filmu převážně implicitní. Přesto jsou obě dějové linie srozumitelné. Zápletka je sice v jistém smyslu propojena mnoha souvislostmi, ale samotné události ve filmu jsou spíše dílem náhody (smrt Lotty). Kromě otevřeného konce nemáme zrovna moc možností o fabuli uvažovat ve více směrech, než nám dovoluje film. Zkrátka musíme sledovat osudy postav, na které se zrovna neusmálo štěstí, a které často ztroskotají na úplně jiném problému, než by se mohlo zpočátku zdát. Akin se mi rozhodně zalíbil. 80% ()
Na druhej strane som samozrejme videl kvôli menu režiséra, ktorý nám pred týmto filmom pripravil silný zážitok v podobe Proti múru. Ak trochu privrieme oči, môžeme povedať, že svoj úspech zopakoval. Nie je to možno tak silné, ale stále sa jedná o kvalitný festivalový film, ktorý málo ktorého náročnejšieho diváka sklame. Podľa mňa takéto filmy nesklamú ani tých menej náročných, pretože príbehy zo života sú jasne zrozumiteľné každému. ()
Fatiha Akina mám rád - příjemně oddychovou letní komedii "V červenci", syrové drama "Proti zdi"... Ovšem letní kino je tvrdá zkouška pro každý film - zvláště když je zima, lehce mrholí a opodál posedává tlupa opilých buřičů. To pak musí snímek bojovat o každé smítko divákovy pozornosti. Ze syrovosti svého předchozího filmu Akin neslevil nic, možná naopak. Osudy dobře promíchá a nešťastnými náhodami a míjením postav je uvrhne do nejtemnějších koutů. A možná to je důvodem, proč se zdá být příběh Na druhé straně tak nepravděpodobný a nereálný. Otázka života tureckých přistěhovalců připepřená dramatem sexuální orientace a vyrovnávání se s ním ze strany matky se stává nudnou, protivnou a těžkou kostrou příběhu. Finální čekání na pláži je proto už jen vyprázdněná nadutá fráze skomírajícího artefaktu jednoho z nejnadanějších mladých evropských režisérů.Co třeba příště více originality? Ztěžklé mozaiky osudů už začínají nudit... ()
Tak blízko, a predsa tak ďaleko... Film o neustálom hľadaní, odpustení a snahe pochopiť konanie svojich blízkych. Dve časti deju sa neustále pretínajú a snáď každý, kto tento film sledoval bol neustále presvedčený o tom, že tieto deje sa skôr či neskôr spoja. Toľko krát sa pretli, no napriek tomu nedošlo k vytúženému spojeniu, čo je podľa mňa dosť na škodu. Námet bol veru zaujímavý, dokonca aj samotné spracovanie a vytvorenie dvoch rovín príbehu - len tá mozaika osudu zostala akosi nedokončená. Nieže by som bol nejakým extrémnym odporcom otvorených koncov, lenže tu mi to prišlo také, že nezostal otvorený len koniec, ale samotné jadro oboch príbehov. To nič nemení na tom, že to bol zaujímavý a dobrý film hodný 4 hviezdičiek, no kvôli tomu odseknutému záveru mi to trochu pokazilo celkový dojem. ()
Galerie (15)
Zajímavosti (5)
- Väčšinu policajtov stvárnili skutoční policajti. (MikaelSVK)
- Zástupcovia Nemecka zvolili film Na druhej strane ako svojho kandidáta do boja o nomináciu na Oscara v kategórii Najlepší cudzojazyčný film za rok 2008. (MikaelSVK)
- Snímka je venovaná hercovi a producentovi Andreasovi Thielovi, ktorý zomrel v Istanbule krátko pred jej dokončením. (MikaelSVK)
Reklama