Režie:
Ludvík RážaScénář:
Anna JuráskováKamera:
Milan DostálHudba:
Otmar MáchaHrají:
Oldřich Vízner, Libuše Šafránková, Martin Růžek, Ladislav Pešek, Vlasta Fabianová, Vladimír Menšík, Josef Dvořák, Laďka Kozderková, Ota Sklenčka, Vladimír Hrubý, Lubomír Kostelka, Václav Sloup (více)Obsahy(1)
Vodník Toníček (O. Vízner) se zamiloval do pohledné a pracovité Andulky (L. Šafránková), jenže jejímu tátovi to nebylo po chuti, a tak ji poslal do Prahy do služby. Toníček se ale nevzdal a šel ji hledat. Pomáhali mu snad všichni vodníci z Prahy i okolí, ale po Andulce jako když se slehla zem. To se ví, že se nakonec přece jenom našla, ale snadné to nebylo. Pohádka vznikla v roce 1981 podle povídky "Hastrmani" spisovatele Jana Drdy v režii Ludvíka Ráži. (Česká televize)
(více)Recenze (44)
Pohádka se vším všudy. Od krásného příběhu se šťastným koncem, studiové kulisy, kostýmy až po herecký ansámbl, který je v této pohádce úžasný. Pánové Menšík, Pešek, Filipovský jako poctivý vodníci, Libuška Šafránková jako hodné děvče, které v té chvíli toho štěstí zrovna moc nemělo. Oldřich Vízner jako vodnický učedník, který nepřestává doufat v nalezení své ztracené Andulky. Tyhle Drdovské pohádky jsou opravdové poklady a když se k tomu přidá šikovné zpracování jako v tomto případě, vznikne něco, co už bohužel v naší době nemůžeme moc očekávat. ()
Hrozně konverzační a dlouhé, děti by to asi moc nebavilo. Toník je neschopa, samo mu přijde do cesty děvče, samo se mu nabídne, ostatní ho pak pro něj celou dobu hledají... on sám nemá žádnou zásluhu ani ničím nevyniká. Pohádka prakticky nemá žádný děj a vrhá na vodníky špatné světlo: "Tatanášek" Menšík ztrestá paní, u které Andulka sloužila (k poskytnutí informací je mu dobrá, ale pak jí nechá tryskat vodu do obličeje, zlomyslně se jí vysmívá, a ještě jí chystá promočit stěny i strop, třebaže se k němu chovala zdvořile), "Kabrnáč" Pešek zase ukradne hrnčířskýmu poctivě získanou žabku, a ještě že mu to prý patří... Toník slíbí Jemelkovi, že mu přivede Stázinku, ale místo toho s ní skotačí na parketu, nechá se opečovávat a zulíbat a teprve potom si dost trapně vzpomene, že ji vlastně nechce a že má jít za jiným. No kde to jsme? K dovršení všeho děda Kabrnáč ke konci místo ptaní se po Andulce dočista přijde o rozum, s bůhvíjakým úmyslem hraje s hrnčířskym dvě hodiny karty, pořád prohrává, když už nemá peníze, promění Toníka v žábu a zase prohraje (wtf?). A vezme mu rok života a Andulce o rok prodlouží trápení. Proč??? ()
Klasická televizní pohádka, která mě potěšila a trochu i rozesmála. Mám moc ráda Libušku Šafránkovou, i když v této roli mi připadala dost nevýrazná. Vodník Toníček v podání Oldřicha Víznera byl roztomilý, Ladislav Pešek nepřekonatelný. Pěkná byla i kouzelná žabička. Zvláště oceňuji závěrečnou myšlenku - když dva lidé ve vztahu prodělají trápení nebo odloučení, je to nejlepší tmel pro jejich vztah do budoucnosti. Po nedělním obědě příjemné pokoukání. Škoda, že se takové pohádky dnes už netočí. ()
Pár postřehů: Přehrávání k pohádkám patří, ale musí to být dobré přehrávání, a né co předváděl Vízner. Patrně si nacvičoval roli vlka z Karkulky, jinak si to, co prováděl s očima, vysvětlit neumím. Také nemám nic proti obohacování češtiny o nová slova a spojení, ale musí se to umět. Bohužel, v téhle pohádce působila tato snaha jak rána pěstí mezi oči, a těch patvarů bylo přehršel, takže se nelze divit, že se mi doteď poněkud motá hlava. "Přemiklíkovat, svrbí mě pravé oko, cítím se jak shnilý jikrnáč, vypadá jak když candát chodí pěšky po Karlově náměstí, ty pouta by ani štika nepřekousala, kašnář, rourař" a mnohé další. Taktéž mě zaujalo, že Šafránková a Vízner si hned na druhé schůzce dali slovo, že se vezmou, a pak se neviděli dva roky a stále se hledali a strašně po sobě toužili. To klobouk dolů! A propó, všimli jste si, že Šafránková měla u potoka prát pleny, a ty pleny byly od počátku zářivě bílé, ještě než je vůbec do vody ponořila? Asi zajímavý přírodní úkaz, ti její malí sourozenci produkovali zásadně pouze bílá (popř. průhledná) a nesmrdící hovínka. Jinak by se Vízner choval asi trochu jinak, když na něj ten košík se špinavýma plenama Šafránková v rámci škádlení vysypala! Jinak už taky vím, kam chodí Babica na ty svoje recepty. Tříposchoďová polívka, ta by do jeho pořadu zapadla naprosto přirozeně. Akorát pravda, on by ji na konci ještě vylepšil tím, že by ji nechal deset patnáct minut zapéct v troubě. No a když už jsem tak vtipný, koukám, že nikomu tady nepřišel ten název pohádky takový hodně podivný... Asi jsem zvrhlík jenom já, že si pod sloganem "mokrosuché štěstí" automaticky představím ono známé, suchej tam a mokrej ven... ()
Moc hezká pohádka, sice studiová, ale to vůbec nevadí. Jeden známý herec vedle druhého, i v maličkých roličkách. Bohužel je tato pohádka zbytečně dlouhá, zkrácení na klasickou hodinovou stopáž by jí pomohlo. Ale i tak velká spokojenost. Bez komentáře se nemohou nechat neskutečně vtipné hlášky, ty však od poloviny filmy vymizí, což také vede k určité znuděnosti diváka. ()
Reklama