Režie:
Svatopluk InnemannKamera:
Otto HellerHudba:
Miroslav KořínekHrají:
Vlasta Burian, Karel Hašler, Jiří Dréman, Zdena Kavková, Antonie Nedošinská, Jára Sedláček, Svatopluk Innemann, Milka Balek-Brodská, Marie Kalmarová ml. (více)Obsahy(1)
Zubní lékař dr. Verner by se chtěl oženit, ale kromě své hospodyně Amálky nesnesl dosud vedle sebe žádnou ženu. Usmyslí si, že si najde v nižších společenských vrstvách prostou dívku, kterou pak vychová podle svých představ. První pokusy skončí nezdarem a Verner se musí zotavovat v Karlových Varech. Hospodyně Amálka tu potká mladou dívku, Milču Janotovou, které dělala chůvu, a vypráví jí o vrtochu dr. Vernera. Po návratu do Prahy realizuje Milča svůj plán. V jedné hospodě se setká s pobudou Vendelínem Pletichou a jeho prostřednictvím se seznámí s chováním lidí z periferie. V převlečení pak vyhledá dr. Vernera. Zaujme ho natolik, že ji doktor vezme k sobě na převýchovu, ačkoliv tím trpí jeho lékařská praxe. Verner se do Milči zamiluje... (ČSFD)
(více)Recenze (22)
A další příjemná ukázka české filmové tvorby před ozvučením. Přítomný je humor a celkový svižný spád této filmové adaptace divadelní hry. Herecké výkony jsou výrazné, jak se na němou éru v tom dobrém sluší. Jen představitel role do chomoutu spěchajícího muže vyzařuje ve většině scén velice děsivě pocity, až si divák pokládá otázku, zda není veškerý zájem ze strany žen hnán pouze vypočítavostí a touhou po finančním zabezpečení budoucnosti. Hlavní postavou je Milča Janotová (zajímavá Zdena Kavková), továrníkova dcera. Snad z pouhého rozmaru, snad jako odpověď nesnadné výzvě, snad pro pouhé potěšení z pokoření mužského pokolení rozehrává nesnadnou hru, na jejímž konci hodlá slavit velkolepé vítězství. Svou roli chudého a prostého děvčete z ulice dovádí až do absurdní roviny švejkovského stylu nazírání na život. Hlavní mužskou postavou je postarší zubař Karel Verner (děsuplný Karel Hašler). Na stará kolena začal zahánět samotu a rozhlížet se po nastávající nevěstě. Což je pro zapřisáhlého odpůrce ženského pokolení velice nesnadný úkol. A tak začne až se sexismem zavánějící hrou na mladou žákyni a staršího pána, který děvčátko vychová k vlastní představě o vhodné ženě. Výraznou postavou je Vendelín Pleticha (dobrý Vlasta Burian), povaleč a opilec z nejchudší části obyvatelstva. Zasvěcuje Milču do všech tajů i drobných nuancí nejprostší třídní vrstvy. V očekávání zasloužené a výnosné odměny. A odměnu dostane, byť v jiné formě, než by si mohl představit. Z dalších rolí: praktická a spiklenecky založená Vernerova hospodyně Amálka Holubová (příjemná Antonie Nedošinská), či velmi obětavý a flexibilní domácí učitel prosté dívky (sám režisér Svatopluk Innemann). Film má svůj půvab a hravou ztřeštěnost, se kterou chce především bavit. Působí to stále jako vtipná hříčka a rozpustilá fraška a zajímavost z počáteční fáze historie české kinematografie. A láska slaví triumf! ()
Ľudová zábava. Burian dokazuje v úvode filmovej kariéry, že ak dostane priestor zatieni napriek vedľajšej úlohe ostatných hercov. Tu navyše nemal možnosť využiť jeho povestný hlas. V pamäti mi ostala predovšetkým jeho rola spustnutého alkoholika. Napriek zjavnej nápodobe Chaplina (oblečením, výzorom, komikou) v scéne, kde ako opitý falošný zubár neborákovi pacientovi kol dokola postupne povyťahuje všetky zuby je jedinečný. Nenáročný dej, až na výnimky pomerne vyšumelé starosvetské gagy zachraňuje hodinová dĺžka a osobne aj fascinácia nemým filmom ako-takým. Poznámky: 1. Existujú dve verzie filmu, pričom na DVD uvedená verzia je kratšou verziou s jednou kolorovanou scénou, pôvodne režisérom Innemannom ručne domaľovanou. 2. Na dobových plagátoch bola Antonie Nedošínská uvedená ako Anna Nedošínská 2. ad ripo: Podľa mňa to množstvo hodnotení vzniklo kombináciou troch faktorov: a) existujú projekcie napr. na filmových školách alebo v kine Ponrepo, kde tento film kľudne mohli premietať a nevymyká sa to tomu, čo bolo uvedené v tej správe z netu b) zhoda názvu s rovnomenným neskôr nakrúteným filmom Vl. Slavínského a následné pomýlené hodnotenie c) klasickí naháňači hodnotení, čo ohviezdičkujú čokoľvek na čo pri blúdení databázou prídu. ()
Namet hodne naivni, takove vsak byly nase filmy i ve tricatych letech. Film je ale vtipny dodnes, alespon pro fanousky tohoto obdobi. Presto, ze se jedna o nemy film, tak je hodne ukecany (psany text). Z hercu se mi nejvice libila Antonie Nedosinska a jak pise uzivatel Master19, ona skutecne cely zivot vypadala a hrala stejne, tedy porad dobre. ()
Vlasta Burian ve svém druhém němém snímku, jehož děj je poměrně známý a to vlivem remaku 'Falešná kočička' (1937), ve kterém roli Vlasty Buriana převzal Oldřich Nový. Snímek už bohužel není celý, což je ohromná škoda. Ani ne tak kvůli neuceleném příběhu, jako kvůli úžasnému komickému výkonu Vlasty Buriana. Fanoušek amerických němých grotesek jistojistě pozná, že tu hodně napodobuje převážně Charlieho Chaplina. Burianova mimika je však už jeho vlastní, kterou, jak už všichni víme, použil i ve filmu zvukovém. Což připomíná další věc. Je tu také spousta komických scén, které právě ve zvukových snímcích ještě jednou zopakoval. Sice pochopitelně v jiných situacích, ale myšlenka zůstala stejná. Vlasta Burian se tu vyřádil do sytosti a divák by musel být opravdu hodně velký bručoun, aby ho nic nepobavilo. V rámci Burianovi filmografie je tento snímek skutečně filmový historický skvost. ()
Vlasta Burian se stal nedostižným fenoménem již ve dvacátých letech minulého století. V roce 1926 – v době natáčení této veselohry – vlastnil už své denně vyprodané divadlo, byl nazýván králem komiků a měl za sebou také první film. Dobová kritika jej tehdy přirovnávala k americkému komikovi Charlie Chaplinovi, a i když se tato ambice nakonec jevila příliš troufalou, vytvořil si Burian velice záhy vlastní specifický styl. Určité chaplinovské motivy lze identifikovat částečně v postavě pobudy Vendelína Pletichy v této Innemannově komedii. Samotný film je v podstatě českým Pygmalionem naruby: z profesora Higginse se stal dentista Verner, popeláře Doolittla nahradil pobuda Pleticha, hospodyně Pearceová se proměnila v Amálku Holoubkovou. Pouze květinářku Lízu nahradila rozmarná továrníkova dcera Míla, která se za nevzdělanou a chudou dívku pouze vydává. Autorem tohoto důmyslného plagiátu byl populární redaktor Humoristických listů Josef Skružný, který se společně s mladým Elmarem Klosem scénáristicky podílel i na dalších dvou Burianových němých filmech. V poněkud statickém příběhu jsou jediným osvěžením právě Burianovy excentrické výstupy, zejména sekvence, v níž si oblékne lékařský plášť a počne "ordinovat". V hlavních rolích zamilované dvojice se objevili manželka režiséra Innemanna Zdena Kavková a populární písničkář Karel Hašler, který byl však pro postavu dr. Vernera příliš starý (v té době mu bylo 47 let), čehož si všimla už tehdejší kritika. Dnes je tento filmový výrobek cenný a snesitelný skutečně pouze díky Burianovi, o jehož mimořádném výkonu svědčí i slova uveřejněná v Lidových novinách v červnu téhož roku: "Popisovati výtečnou hru Vlasty Buriana znamenalo by popsati od scény ke scéně celý film. Byl dokonalý, úžasný a jeho okamžitá intuice jest ohromná. On to byl, který zachránil nejzdlouhavější místa filmu a on vlastně v některých partiích vytvořil první českou filmovou grotesku ve scénách, které by mohly konkurovat filmům se světovými komiky a v nichž nám zobrazil úplně nový český filmový humor, poněkud sice brutální, ale zahraniční konkurence schopný, protože zcela originální." ()
Galerie (6)
Zajímavosti (1)
- Jaroslav Marvan hrál ve filmu strážníka a řídil při normálním provozu na jedné z podolských křižovatek dopravu. Protože byl nováček, tak si nevšiml, že filmaři už odjeli natáčet na jiné místo, a ještě dvě hodiny potom pokračoval v řízení dopravy. (raininface)
Reklama