Režie:
Darren AronofskyScénář:
Robert SiegelKamera:
Maryse AlbertiHrají:
Mickey Rourke, Marisa Tomei, Evan Rachel Wood, Mark Margolis, Todd Barry, Wass Stevens, Judah Friedlander, Marcia Jean Kurtz, John D'Leo, Ajay Naidu (více)Obsahy(2)
Na konci 80. let zaplňoval Randy „The Ram“ Robinson, profesionální wrestler, titulní stránky novin. Nyní, o dvacet let později, se těžko protlouká životem a ve školních tělocvičnách a komunitních centrech kolem New Jersey dělá vystoupení pro hrstky nezdolných wrestlingových fanoušků. Své dceři se odcizil a není schopen si udržet skutečný vztah. Randy žije pro vzrušení z show a pro obdiv svých fanoušků. Nicméně infarkt ho donutil odejít do důchodu. Pomalu si začíná zvykat na novou situaci a oceňovat stav svého života – snaží se znovu spojit se svou dcerou a rozvinout vztah se stárnoucí striptérkou. Nic z toho se však nedokáže vyrovnat lákání ringu a wrestlingové vášni, které hrozí, že ho opět pohltí. [44. MFFKV 2009] (oficiální text distributora)
(více)Recenze (1 461)
Bolel ma kazdy jeden jeden jediny tlkot, kazdy uder toho zlomeneho, slabeho srdiecka Randyho "The Rama" Robinsona ... Od melancholie a smutku ma bolelo cele telo, kazdy jeden nadych... Aronofsky je pre mna Boh. To, co sa mu podarilo s Pi, Requiem a Fontanou, u mna vyvrcholilo Wrestlerom. Neuveritelne uveritelne natoceny film. Vlastne, tak ako vzdy... ()
Musím říct, že tenhle Aronofskyho pokus o realističnost je mi ještě o něco bližší, než jeho audiovizuálně vycíděné eskapády ve Fontáně nebo Requiemu. Tady totiž může svůj režijní um prodávat bez příkras a v podstatě klišovitý filmu o stárnoucím Wrestlerovi se mu podařilo proměnit ve víc, než co obvykle nabízejí životopisná dramata. Randy je díky němu a hlavně Rourkeovi mnohem hmatatelnějším hrdinou a Wrestler tak exceluje zejména ve scénách, kdy se snaží předávat nějaká ta životní moudra. V těch chvílích máte pomalu pocit, jako byste sledovali nějaký dokument a myslím, že to je právě to, čeho chtěl Darren docílit. Povedlo se. 9/10 ()
Ak by som mal nazor zhodnotit jednou vetou, tak by znel: "The Wrestler je dalsia z radu dobre natocenych zivotopisnych dram - nic menej, ale ani nic viac". Najprv k tomu "nic menej" - vyborne zvolene prostredie mestkej periferie podporujucej atmosferu bezutesnosti i bodaveho socialneho statusu osamelosti - cele to pripomina feeling filmov podobneho razenia z dekady 70´s, popularny look handy camery dodavajuci pocit autentickosti, vystizny soundtrack (i ked na magicke az zmyselne intenzivne prepojenie hudby a obrazu z predchadzajucej spoluprace Mansell - Aronofsky zabudnite), zaverecne finale, ktore si s klise filmov podobneho razenia ruku nepodava a herecky koncert zucastnenych na cele s Mickeym Rourkeom - jeho zanietenie ako i vklad do postavy mi casto pripominali minulorocny vykon D. D.-Lewisa v There will be blood. _____ Ale je tu aj to "nic viac" - aj napriek vsetkym spominanym pozitivam som sa po cely cas nemohol ubranit dojmu, ze Darrena je na dany typ filmu skoda. Jeho rezii nie je co vytknut,ale az na par okamihov tu jeho urcite trademarky (ktore mne vacsinou zintenzivnuju zazitok z jeho filmov, inym zas pripadaju ako maniere... -> kazdy si dosadi to svoje) ani nespoznate. The Wrestler mi pride ako film, ktory Darren tocil na zakazku, nie ako jeho bytostne osobny projekt. Pride mi ako film, ktoremu dal svoje technicke zrucnosti a remeselny kumst s talentom, ale neotlacil do neho cast svojej duse a citov. Uznavam, ze to moze byt hlavne moj problem a som za par mesiacov ochotny absolvovat minimalne este jedno pozretie. [Venezia, 2008] ()
Darren Aronofsky točí jeden filmový skvost za druhým, to se tedy musí nechat. Jeho (ale možná ještě víc Rourkeho) Wrestler je po formální i umělecké stránce velkým úkrokem z očekávané tvůrčí dráhy - nejde o to, že Aronofsky je nezávislý filmař, atributy nezávislého filmu se dají lehce vysledovat ve všech jeho filmech (a Wrestler není výjimkou, ba právě naopak), překvapivá je žánrová volba citlivě vedeného komorního dramatu a to, jak Aronofsky coby formálně vytříbený režisér dobrovolně ustupuje do pozadí ve prospěch civilnosti i hlavního hereckého představitele. Že nepůjde o primitivní adoraci wrestlingu (ve smyslu primitivnosti nekonečných pokračování Rockyho v ranku boxerských snímků) bylo vcelku jasné, takhle sociálně kritický film jsem ale nečekal. Už pompézně zpracovaná sekvence s úvodními titulky, po nichž se do tmy rozlehne stařecký chraptivý kašel a divák uvidí na židli zhroucenou zápasníkovu postavu, je příznačná...a pak už následuje koncert doslova fyzického herectví hlavního představitele. Rourkova vizáž je tak autentická, každý jeho pohyb tak uvěřitelný, že lze s nejvyšší pravděpodobností prognózovat jejich hlavní příčinu - Rourke tu hraje sám sebe... I jeho kariéru provázely drogy (či jejich filmový obraz doping) a i ona opisovala spíše reflexi Americké krásy, než čiré realizování amerického snu... Darren Aronofsky točí sugestivně - kamera často dokumentárně provází titulního hrdinu nalepena za jeho zády z pohledu třetí osoby, mizanscéna je dokonalá, autenticky špinavá a lacině blyštivá, hudba je ukotvena v úpadkových 80. letech a dobře charakterizuje hlavní postavu... Silně depresivní podtón snímku vnáší do (profesionální) podstaty sportu dosti nelichotivého světla (narozdíl od většiny sportovních dramat, které zobrazovaný sport téměř vždy adorují), ale neodsuzuje ho a nemoralizuje. Randy "The Ram" prostě stárne a zápasí (a Wrestler jako popkulturní ikona amerického stylu života je demýtizován i mýtizován zároveň...). Darren Aronofsky natočil skutečně silný i působivý film...a já snad ještě nakonec začnu obdivovat a mít rád Mickey Rourkea...'-) ()
Darren už zřejmě nemohl vystát manželčino věčné popichování, že ona už svého pozlaceného plešouna na krbové římse má. A tak natočil film toho druhu, který na kritickou obec působí jako červený hadr na bejky. Sice jde zdánlivě pouze o klasické nostalgicky posmutnělé "sportovní" drama, které se mohutně opírá o Rourkeho galapředstavení, ale vtisknul tomu i cosi navíc. Cosi depresivního a pravdivého. A o wrestling v tom opravdu, ale opravdu, vůbec nejde. Naštěstí. Jsem na něj totiž bytostně alergický. Tohle v klidu mohlo zrovna tak být o boxu, šachách, herectví či o komentování na ČSFD. Vyšlo by to na stejno, tohle je hlavně o hledání toho svého "místa v životě". ()
Smutný film o stárnoucím zápasníkovi, který ví, že wrestling je to jediné, co má. Není tu žádný padouch, kterého by Mickey Rourke na konci zbušil. Všichni wrestleři jsou mezi sebou kámoši a pomáhaj si, popřípadě si dobrácky vyjadřujou respekt. Tyhle scény mě bavily nejvíc, kámoši se bavěj v backstagei a hned nato se cvakaj sešívačkama a mlátěj se prknama s omotanejma drátama. Jsou tu i klasické motivy, jako sbližování s dcerou, jenže z toho nemáte hřejivej pocit, ale je vám smutno. Přesto ale film doporučuju. Mickey Rourke je výbornej a namakanej a Marisa Tomei má skvělou postavu a hraje taky dobře. ()
Stylistická poznámka úvodem: Wrestler řeší nesmírně pozoruhodným způsobem spojování po sobě následujících scén. Předešlou scénu zakončuje vždy staticky a následující dynamicky (měřeno chováním postav v záběru) a vice versa. Kupř. Rourke sedí v bejváku a rozjímá, čímž scéna končí, načež v následující scéně pochoduje do baru. Tím pádem je divák vždy vytržený něčím jiným, opačným, než co předcházelo, a proto na toto předcházející ihned zapomene. Což je přinejmenším kuriózní, protože tento postup zajišťuje velice účinně kontinuitu filmu, přitom samotná metoda (střídající dynamiku a statiku) zdaleka kontinuální z principu není. Ale funguje to až překvapivě dobře. ____ Zatímco hudba pochází z 80. let a funguje pro hrdiny jako paměť, obraz a vizuální pole zastupuje aktuální zkušenost – zápasiště pak předěl; místo bolestného návratu i eventuální naděje. Společné a nikoliv náhodné znaky mezi wrestlingem a striptýzem nelze přehlédnout. Oboje je sehrané a má blíže k divadlu než ke sportu. Oboje je opakem člověčenství. ____ Empatie je jeden z nejsilnějších způsobů, jak působit na diváky, proto pokud chcete zapůsobit v nejvyšší možné míře, zajistíte ve scénáři, aby bylo s protagonisty příběhu zacházeno nevybíravě a nespravedlivě. Kupř. v jedné ze scén vidíme domláceného Rourka po konci zápasu, ale přes flashback jsme nuceni ho znovu prožít (a nikoliv s hlavní postavou, režisér přetáčí děj pouze kvůli divákovi). Po celých 109 minut vyvstává napětí mezi tím, zda skončí (a to doslova) dřív hlavní postava, nebo film. Divák na jednu stranu sympatizuje s postavou a uvítal by, kdyby film skončil ještě před koncem Rourkea, na stranu druhou, jak vysvětlit libost, kterou pociťují diváci dobře napsaných tragédií ze smutku, strachu, úzkosti a podobných vášní, jež jsou samy o sobě nepříjemné a stísňující (tímhle paradoxem se jako první zabýval Aristoteles)? A odtud vyplývá – nesympatizujme s hlavní postavou pouze proto, aby nám zajišťovala slast a libost, která ze sledování každé tragedie vyplývá, přičemž konec této postavy by pro nás znamenal nikoliv konec lidského života (to je nám jedno), ale především konec zdroje těchto našich slastí? ____ Připojuji se k RT komunitě, která byla konsternována nominací Předčítače na úkor TDK / Wrestlera, a stejně tak se připojuji k těm, kteří by sošku za herecký výkon viděli mnohem raději než u Seana Penna v rukou Mickey Rourka. Wrestler je opravdu nezřízeně dojemný, silný a bravurní biják. Takovou intenzitu jsem si prožil naposled u Mostu do země Terabithia a v menší míře u Milionáře z chatrče, jenže ten na rozdíl od Wrestlera, který ohledává uvnitř území, odrážel hlavně imperialistickou fantasii Boylea. Americký film, americký režisér a americký herec hrající v amerických filmech, toliko upřímný Wrestler. Nikoliv koprodukční film, francouzský režisér a belgický herec hrající v amerických filmech jako u translokačního, eticky mnohem ošemetnějšího JCVD. ()
Nemyslím si, že je dobře chtít si po WRESTLEROVI pustit špinavé, autenticky působící filmy s individualistickými hrdiny ze 70. let, když nejnovější Aronofského počin ukazuje, nakolik jsou tyto časy pryč. A nevidím důvod, proč Aronofského vnímat jako auteura a WRESTLERA kritizovat jako "zakázku, do které tvůrce neotiskuje svou duši a cit", když se jedná o kolektivní dílo (spolupráce Aronofsky-Mansell je nerozlučitelná) upomínající na dobu Nového, popř. Nového nového Hollywoodu._____ Herecký výkon Mickey Rourkea je o to působivější, že nesledujeme jenom comeback postavy k tomu jedinému, co skutečně uměla, ale zároveň i comeback herce. Obdobně to fungovalo u nostalgického ROCKYHO BALBOA, ale WRESTLER je jeho přímým protikladem: nevyhání se chmury starého barda, ale dokazuje se, že ten na to ještě má, i když zápas může být jeho poslední._____ Letošní oscarové klání tak bude nesmírně vyrovnané, protože všechny biopicy (WRESTLER, MILK, FROST/NIXON, CHANGELLING) formálně vybočují z onoho schématického modelu "pomalé vstoupání na vrchol a strmý pád dolů s rozpadem vztahů, jistot a hodnot" nastoleného hudebními biografickými dramaty. 10/10 ()
,,Dámy a pánové! Král džungle, Randy ,,THE RAM“ Robinson!!!….“ Proč by měl zrovna Aronofsky točit sportovní film? A o wrestlingu? Protože Randy je starý zlomený muž z duší bojovníka, na kterého přichází potřeba nebýt sám. A není to sportovní film, ale normální film o stárnutí. Jen jinak a z jiného úhlu. Žádné ,,snové“ záležitosti či přeludy. Jen prachobyčejný pohled do světa vysloužilce, který žije všední život, kterého smyslem je show. Diky tvůrcům TO začínám chápat. Dostávají se mi odpovědi na má proč. Tou nejlepší cestou. Cestou vcítění a pochopení. Je zvláštní, že TENTO starý bojovník by nemusel být wrestler, ale KDOKOLIV s přívlastkem STARÝ. Kdokoliv, kdo je světu úplně u prdele! Pak přichází poslední skok. Na co myslí? Vím to! Aronofsky TO do mě dostal! Příběh není úplně bez chyb. Taktéž jsem ho neprožíval nijak emotivně. Jen se mi líbila forma vyprávění a výkon M.Rourka. A fakt, že se stárnutí dá natočit i jinak. PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE *** NAPĚTÍ *** Co uvidíme (možná) příště? O 2 roky později… Nejmenovaný český politik stojí na Nuselském mostě. Na co myslí? Vím to! Jeho volební program HO tam dostal!! ()
Na konci 80. rokov zaplňoval Randy „The Ram“ Robinson, profesionálny wrestler, titulné stránky novin. Teraz, o dvacať rokov neskôr, sa ťažko prebíja životom a v školských telocvičniach a komunitných centrách okolo New Jersey, robí vystúpenia pre hŕstku nezdolných wrestlingových fanúšikov. Slušný scenár s kvalitným hereckým obsadením robí s Wrestlera výbornú ťažkú drámu. ()
Morseovkou něco na začátek: .--/.-././.../-/.-.././.-.//--/..//...-/--../.-/.-..//-.././-.-./..../.-.-./// wrestling jako sport jsem vždycky odsuzovala.. se sportem to nemá nic společného jsem si myslela.. je to jen show pro tupé amíky, který se v tomto násilí libují.. Aronofsky mě opět svou práci zavedl do krajin, kde pro mě slunce nesvítí.. kde jen tupě zírám a přemýšlím, co jsem to sakra viděla? Wrestler je silný drama, které mě dovedlo na cestičku pochopení.. ať už dělají show, nebo opravdu wrestlingem žijí.. dělají to hlavně pro nás.. pro diváky :) a jako každý sportovec, musí obětovat kus svého života.. možná i celý P.S. Mickey Rourke mi celou dobu unikal.. jeho jméno jsem znala, ale obličej jsem neuměla přiřadit.. a panečku na stará kolena ten zadeček.. mňau :-D ()
Účelně a nekřiklavě natočený příběh následuje klasické zákonitosti kategorie sportovních outsiderských filmů, které mají silnou tradici v Japonsku, zatímco v USA veškeré ostatní tituly zastiňuje Stalloneho série Rocky (jedním z upozaděných titulů je i výtečný Rourkův osobní projekt "Homeboy"). "Wrestler" se drží všech žánrových položek, jde přesně podle tradiční struktury vyprávění a z hlediska žánru nepřidává nic nového (v těchto ohledech se například nemůže poměřovat s fenomenálními asijskými filmy z wrestlingového prostředí "The Foul King" a "Gachi Boy"). Výjimečnost získává jednak pojetím hlavní postavy a její situace, a pak především spojením s Mikey Rourkem a jeho kariérou, což je stejně jako v "Rocky Balboa" stěžejní element filmu, bez něhož nemůže plně fungovat. Hranice mezi postavou a hercem splývají podobně jako v "JCVD", a vrcholem obou filmů je emotivní řeč, kde se hrdina vyznává ze svých pocitů a své kariéry (příznačně je v obou filmech ztvárněna v jednom dlouhé záběru). ()
„Už som sa natancovala dosť.“ Čakal som tnutie do živého a spoveď, dočkal som sa dosť povrchnej komercie. nič proti komercii, ale nemala by sa za seba hanbiť a (klamlivo) sa vydávať za niečo iné, než čím je v skutočnosti. Aronofsky sa síce (konečne!) na nič nehrá a za minimum dolárov rozpráva v dobrom obyčajný príbeh odpísanej ľudskej trosky, ktorá si za všetko môže sama, ale tak zas aspoň vie, za kým sa má ísť sťažovať. To je poloha, ktorá Mickeymu Rourkeovi náramne sedí, lebo je to „naozaj“. Alebo som si aspoň myslel, že sedieť bude. Čakal som niečo podobne melancholické a nostalgické, ako bol ROCKY BALBOA. Rourke však väčšinu času mlčí, na siahodlhé monológy sa nechystá... a to je možno poctivé a úprimné, ale nie je to ono, nie je to silné, nie je to dojemné. I finálny preslov bol na môj vkus triviálny. Aronofsky mal podľa mňa viac zatlačiť na pílu a byť, nuž, doslovnejší. Viac v mojej recenzii na Recenzie.org: http://recenzie.org/sportove/316-wrestler-60- ()
Pravdepodobne nejnormalnejsi a nejsnaze pochopitelnej film od Aronofskyho, coz ale rozhodne neznamena, ze by byl spatnej. Na druhou stranu mi ani neprisel nicim extra vyjimecnej, Aronofsky by svuj talent mel zamerit na zajimavejsi projekty. Hlavni problem je, ze to je takovy trosku o nicem, respektive takovejchhle filmu o hledani mista v zivote tu uz byla fura, ale je fakt, ze se tady tvurci dobre vyhejbaj nekolika klise a jak sem se ze zacatku bal, film ani v nejmensim nepripomina Rockyho. Za coz taky muze dobre napsana postava Randyho "Rama", kterej vse bere, tak jak to je a nesnazi se o nejaky dojemny reci, i kdyz asi trikrat na to taky dojde. Nicmene i diky nemu je film prijemne civilni. A co se tyce wrestlingovejch zapasu, par jich tu je a jsou natoceny pekne. No a konec je taky zajimavej, dojemnej, takovej jakoze useknutej, ale zaroven je vicemene jasny, co se stane, trochu ve stylu Butch Cassidy a Sundance Kid. Jinak Mickey Rourke, nevim no, vypada fakt dost na sracky, ale zaroven je porad jeste namakanej a wrestlera mu clovek veri, na to, kolik mu je, to je fakt parada a nikdo jinej, kdo by tu roli moh hrat, me nenapada, ale ze by se jednalo o nejaky herecky "witness the ressurection" jak hlasi plakat, to bych zase nerek, hraje "pouze" nadprumerne. Peknou roli ma Marisa Tomei, vetsinou jen tancuje u tyce, kdybych to nevidel, tak bych tomu asi neveril, ale je fakt jeste porad pekne sexy. Celkove to je po vsech strankach nadprumer, ale chybi mi tam to neco extra, abych soup tu patou hvezdicku. ()
Bezchybné a osobitě natočené životní drama, které se otírá mimojiné i o pravou podstatu profesionálního wrestlingu. Tohle by si měl dopřát zejména každý, kdo tvrdí, že je to jen trapně nahraná záležitost. Už jen kvůli tomu závěrečnému nástupu do ringu za doprovodu Sweet Child o' Mine... This is where I belong. ()
Existenciální, místy nechtěně vtipné (jak jinak reagovat na absurdní wrestlingové zápasy, než smíchem) drama. Na imdb.com překvapivě 59. film z top 250. Musel bych ho nejspíš ještě vidět vícekrát, abych ho mohl plně docenit a najít v něm to co jsem v něm zatím nenašel. Už teď ale musím uznat jednu věc, Aronofsky velmi autenticky navázal na vlnu NEW HOLLYWOODU, aniž by to zavánělo pózou nebo neumětelstvím, stroze a bez příkras, Rourkův Robin / Randy "The Ram" zvládá dobře jen jednu věc, v ostatním selhal (rodina, dcera, organizace vlastního života), začlenění do běžné společnosti moc nefunguje, tak co dál ?? (NA SVOBODĚ, PŮLNOČNÍ KOVBOJ). ()
Boxeři tomu říkají knockout, wrestleři smackdown. Jedná se o ránu či techniku, která vás srazí na zadek a nedovolí vstát. Někde v podvědomí slyšíte tlumený hlas rozhodčího, který odpočítává. Je konec. Aronofsky není ani boxer, ani wrestler, ale znovu jsem od něj dostal nářez a sletěl na lopatky. Film mě vcucnul jako černá díra a skoro rozprášil na atomy. Odvyprávěno tak poutavě, že jsem běhel snímku zahřál celé tělo, od srdce se zasmál, polkl bezmocí, zahořel nadějí, sykl bolestí, zaslzel empatií, zahořkl smutkem, abych se nakonec znaven a vyčerpán vrátil zpět do reality s pocitem výjimečnosti. S pocitem, že takovýhle zážitek se nemusí dlouho opakovat. A Mickey Rourke je skutečný King of the Ring! ()
Opravdu kvalitních dramat ze světa sportu se netočí jak na běžícím pásu, takže podobných kousků je nutné si vážit. Kor když je ten kousek mistrovský... Mickey Rourke se pro tuto roli snad narodil, protože je v ní VÝ-BOR-NÝ! Ale to neřikám nic novýho pod sluncem. ()
Zajímavý pohled do života stárnoucího sportovce, pro kterého je wrestling naprosto vše a chce se vrátit zpět, i kdyby pro to měl objetovat to nejcennější.Napsal jsem zajímavý, ale na druhou stranu tradiční a již několikrát viděný scénář o touze dostat se zpět ala Rocky. The Wrestler je kvalitní drama, které vtáhne do děje, ale čekal jsem trochu větší bombu než jsem dostal! Kdo zaslouží velké uznání je Mickey Rourke, který hraje jako o život a vypadá to na jeho velký comeback (za roli wrestlera už byl oceněn Zlatým Glóbem!). Velmi zdatně mu sekunduje Marisa Tomei, která nejen že slušně hraje, ale ještě se na ni sakra dobře kouká :). Darren Aronofsky dosti odbočil od své dosavadní tvorby, ale on je Pán režisér, takže i tohle drama zvládl na výbornou. Film, který stojí za to vidět...... ()
Skvělý Rourke a nic víc k tomu. Bohužel. A navíc k tomu úděsný schématismus. Je opravdu škoda, že tak vynikající herecký výkon byl zabit zbytkem filmu. ()
Reklama