Režie:
Isao JukisadaKamera:
Mark LeeHudba:
Taró IwaširoHrají:
Satoši Cumabuki, Júko Takeuči, Tomorowo Taguči, Takaaki Enoki, Mičijo Ókusu, Čie Tanaka, Ajako Wakao, Mirai Šida, Micuhiro Oikawa, Jošiko Mijazaki (více)Recenze (9)
Nádherný film, který si tak pomalu plyne a v určitých pasážích má až "vražedně" pomalé tempo, což mně zase nevadilo. Strašně se mi líbil úvod, pak nejlepší scéna byla puštění západní muziky na gramofonové desce, kdy Rachmaninoova Adagio Sostenuto protkává dopisové scény, dokonalé. Celkově kvalitní snímek s nádhernými obrazy, 85% ()
Hezké, romantické, milé, vybarvené × dlouhé, předlouhé. Byl to krásný film, plný emocé, ale proč byl tak přehnaně natahovaný? Málem jsem usnula. Z výrazu hlavního hrdiny vůbec nešlo poznat co vlastně cítí k Satoko, bylo to matoucí. Konec filmu mi také přišel až moc, moc dlouhý a stále nepřícházel. Vcelku byl ale tento japonský dramatický film velmi slušný. Zajímavá byla kamera, podbarvení prostředí. Kostýmy byly nádherné a sny mladého hrdiny dokonale strašidelně doprovázela hudba jako ze starých českých pohádek. Film vhodný pro romantické večery, jen ale když nejste unavení. Co bys udělal, kdybych náhodou zmizela? ()
Někde jsem tu zahlédnul přirovnání jako že japonské Pokání. To je hezké. Ale jak mě Pokání bavilo, a v čem mě chytlo, v tom mě Snowy Love nebralo. Ač mě děj tak nějak táhl, a postavy mi nebyly lhostejné a jejich pohnutky se daly tak nějak pochopit (na rozdíl od nedávno viděné Samaritánky), navíc nemám problém s tempem či dikcí příběhu, tak tento film mě držel vlažného a odtažitého. Snad to byly ty malé chybičky v každém prvku, co mě nahlodávaly, nevím. Nebo kombinace? Každý jednotlivý prvek je vlastně v pořádku, ale dohromady, to pro mě nefunguje. Dvě a půl hodiny sledování přinesly stejný pocit zklamání jako dvě a půl hodiny balení kvůli smyšlenému telefonnímu číslu. Snad jen logičtější katarze v hlavním hrdinovi, který mi dával smysl na začátku a na konci, ale ten přechod tam nebyl smysluplně plynulý a nebo naopak dostatečně rázný. Scénář, postava, herecký výkon? Nechci hledat viníka, dílo bylo dokonáno. Zklamání v krásném brokátovém kimonu. ()
Filmové zpracování románu slavného japonského spisovatele Jukio Mišimi (autor Zlatého pavilonu) Spring snow v režii skvělého Yukisady se Satoshim Tsumabukim v hlavní roli. Mohlo to dopadnout jinak než skvěle? Nemohlo. Herci jsou úžasní, technicky je film dokonalý, ale nejsilnější stránkou je rozhodně příběh osudové lásky. Mladý Kiyoaki z bohaté rodiny má všechno, po čem zatouží, ale z ničeho nemá radost a opovrhuje soudobými hodnotami. Krásná Satoko ho miluje, ale on jejími city opovrhuje. Příliš pozdě si uvědomí, že ji miluje, Satoko čeká svatba s členem císařské rodiny. Celý příběh se odehrává ve vyšší společnosti a podobně působí i film samotný. Překrásná kamera pomalu snímající nádherné japonské interiéry, chrámy a krajinu, talentovaní herci v úžasných kostýmech a strhující milostný příběh. Nejde o nějaký cool film pro mladé, jako byl jiný Yukisadův film Go!, ale spíše o japonskou obdobu Věku nevinnosti nebo Pokání. ()
Tak tento príbeh šiel úplne mimo mňa. Mám rada romantické príbehy. Mám rada i príbehy, kde dvom zaľúbeným niekto/niečo bráni byť spolu (happyend je +). Ale čo neznášam, bolo vyjadrené správaním týchto dvoch hlavných "hrdinov". On, vôl, akého by ste len ťažko pohľadali, si zaslúžil presne to, čo dostal. A ona? Jej krása bola nemierne preceňovaná (čo nie je jej chyba) a určite nevyzerala na svoj vek (za to tiež nemôže). A nemôžem si pomôcť, ale správala sa ako koza. Tak nejako som im priala, aby im to nevyšlo./// Čo sa týka hereckého obsadenia, všetci boli skvelí, len tá Yuko mi tam akosi nesedela (už som napísala, prečo)./// Ináč nemám čo vytknúť - spracovanie nadpriemerné. ()
Reklama