VOD (1)
Série(4) / Epizody(130)
Obsahy(1)
Dokáže naslouchat cizím problémům, ale svoje zanedbává. Jeden psycholog a pět pacientů v oceňovaném americkém seriálu. Seriál z produkce kabelové stanice HBO V odborné péči (2008) vznikl podle úspěšného izraelského seriálu Be Tipul. Každá z jeho 43 půlhodinových epizod je záznamem jednoho sezení. Hlavní hrdina, psycholog Paul Weston, přijímá pacienty ve své domácí ordinaci. V pondělí to je lékařka Laura, postrádající v životě otcovskou figuru, kterou si nahrazuje Paulem, v úterý namyšlený pilot Alex, traumatizovaný zbytečnou smrtí nevinných při plnění bojového úkolu v Iráku, ve středu šestnáctiletá gymnastka Sophie, přitahovaná myšlenkami na smrt, ve čtvrtek manželský pár Jake a Amy, kteří po několikaletém léčení neplodnosti najednou nevědí, co si počít s nastávajícím těhotenstvím, a konečně v pátek Paul sám chodí za Ginou, ovdovělou terapeutkou na odpočinku, s níž se před lety ve zlém rozešel. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (80)
106 dnů ze života terapeuta Paula Westona, které z vás mimo jiné mimoděk udělají o něco lepšího posluchače. Mezi klienty ty ostatní jasně převyšuje především naprosto dokonale zahraná a skvěle napsaná postava neurotické právničky a svobodné bezdětné workaholičky Mii (pondělí, 2. řada), která si navíc vysloužila i nejlépe vypointovanou katarzi. ()
In Treatment je špecifický seriál, ktorý je naozaj vynikajúci, hoci neviem povedať, či by som ho plnohodnotne ("päťhviezdičkovo") ohodnotil nebyť mojej psychologickej "profesionálnej deformácie":) Špecifická forma a svojská dynamika seriálu ma v prvom momente zaskočila, ale za malú chvíľku som mu doslova prepadol. Je až neuveriteľné na súčasnú seriálovú produkciu s akou presnosťou, "nepovrchnosťou" a fundovanosťou sa tu pracuje s učebnicovými psycho pojmami ako prenos, protiprenos, obrany, klient v odpore, sny, podvedomie atď atď. Oceňujem vyhranie sa s každým detailom, dokonca aj so zdanlivo elementárnymi a nepodstatnými "detailíkmi". Rovnako oceňujem, že konečne sa niekto podujal na vykreslenie realistických postáv- Paul nie je žiadny Dr. House kríženy s MacGyverom, ale človek s chybami, ktorému sa terapia darí aj nedarí, ktorý je nadšený z pokroku klienta, ale aj pochybuje o zmysle terapie ako takej a má "burn-out" chvíľky, kde mu občas lezú jeho klienti aj na nervy. In Treatment nie je seriálom pre každého, vyžaduje si dávku tolerancie, istý level IQ a v neposlednom rade hlavne poriadnu dávku EQ. Po prvej sérii (43 dielov) som doslova nadšený, hoci je fakt, že nie všetky diely ma bavili rovnako a mal som svoje obľúbené terapie (Laura, Alex, Gina). Musím ešte spomenúť brilantných hercov, ktorí svoje ťažké role zahrali presvedčivo a vierohodne. ...Teším sa na ďalšie série! UPDATE: 2. séria - nemám slov, sňáď len: GENIÁLNE. Pozerať In Treatment je ako čítať tie najlepšie psychologické kazuistiky. Neskutočne dokonale a vierhodne napísané, zamerané tak ako jednotka na najmenšie detaily. Úplným vrcholom v tejto sérii boli stretnutia s Ginou, no ostatní "nezaostávali". Platí to, čo pri prvom diely, len teraz ešte dva krát podčiarknuté, teším sa na tretiu sériu. A zároveň sa trochu obávam českej verzie (napr. aj s "pani herečkou" Kamilou Magálovou :) UPDATE: 3. séria je asi divácky najmenej sexy, ale zato pekne graduje až do "logického" finále. Tentokrát ma takmer vôbec neoslovili sedenia s "herečkou", ale zase Sunil, Adele a Jesse to dostatočne kompenzovali. Ako psychológ môžem opäť len kvitovať tú až nehoráznu presnosť a bazírovanie na detailoch terapeutického vzťahu, supervízori pridelený ako "dozor" odviedli neskutočnú prácu pri vedení hercov a pri scenári. Stále viac som si nie istý, či by som si dokázal seriál užiť nebyť "profesionálnej deformácie", ale v rámci kontextu je to pre mňa lahôdka! ()
Předem říkám, že českou verzi seriálu jsem neviděla a po zhlédnutí In Treatment ani nemám potřebu se na ni podívat. Tenhle herecký koncert plný emocionálních ataků může českej remake jen těžko překonat. Gabriel Byrne předvádí na plátně neuvěřitelný věci a ostatní herci mu zdatně sekundují. Pozorovat, jak se Paul vypořádává se svými pacienty a společně s tím také se svými vlastními problémy, které každý týden řeší se svou terapeutkou a kamarádkou Ginou, mě prostě šíleně baví. V každé sérii si člověk najde oblíbenou postavu, pacienta, do jehož emocí se nejvíce vžije a jehož osudy ho nejvíce zasáhnou. V první sérii to pro mě byla gymnastka Sophie, koketující s představou spáchání sebevraždy, v druhé sérii mě nejvíce zaujala vysokoškolačka April, která se dozvěděla, že má rakovinu a hledá způsob, jak se svou nemocí bojovat. Ve třetí sérii jsem si svého oblíbence úplně nenašla, ale pořád mě všechny postavy dokázaly něčím zaujmout. In Treatment je jedním z mála seriálů, který mě opravdu odzbrojil svou opravdovostí a tím, kolik emocí ve vás vyvolá jeho sledování. Skvělá dvacetiminutová konverzačka, která se vám dostane do hlavy a donutí vás přemýšlet. Jo a kdybych si někdy měla vybrat terapeuta, chtěla bych, aby byl jako Paul. ()
Wow, již po pár dílech musím říct, že jde o velmi velmi kvalitní seriál, neskutečně originální. Jde o pohlcující, téměř hypnotizující záležitost, která donutí člověka přemýšlet nad svým vlastním životem... Gabriel Byrne je frajer, na začátku jsem o jeho obsazení nebyl úplně přesvědčen, ale zcela jsem změnil názor, on je v této úloze geniální. Navíc optimální stopáž, každý díl končí těsně předtím, než by začal nudit. --- Po 1. sérii: Jsem nadšen, opravdu jeden z klenotů dramatické tvorby. Určitě to není seriál pro každého, ale vyplatí se počkat a dát mu šanci. Viděno v originále; přestože mě ke sledování paradoxně navnadil jeden díl viděný na ČT2, dabing opravdu zabíjí velkou část emocí. --- Po 2. sérii: Noví pacienti a nové osudy Paula Westona, kvalita však neklesla ani o píď, velký palec nahoru a těším se na další díly. ()
Galerie (549)
Photo © Home Box Office
![V odborné péči - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/165/587/165587831_459a13.jpg)
Zajímavosti (6)
- Gabriel Byrne nikdy nečte scénář k následující epizodě dřív než v den natáčení. Pomáhá mu to v zachování si odstupu od charakteru pacienta, kterého tak nemá přečteného, ale scénu po scéně se k němu propracovává. Díky tomu ho nesoudí, ale přirozeně ho zajímá, co se danou postavou děje, a proto je i jeho herecký výkon věrnější. (honzii)
- Narozdíl od klasické praxe, kdy se TV show točí po jednotlivých záběrech a neustále se přerušuje, Gabriel Byrne preferuje, když se natočí epizoda na jeden zátah, tzn. půl hodiny. (honzii)
- Paul Weston (Gabriel Byrne) řekl ve 2. řadě Gině (Dianne Wiest), že nesnáší své křeslo. Ve skutečnosti ho ani Paulův představitel Gabriel Byrne nesnesl. Už v 1. řadě byl s křeslem nespokojen, ve 2. řadě dostal nové, které nesnášel ještě víc. "Neměl jsem rád to křeslo minulý rok, ale to nové jsem nesnesl ještě víc," uvedl Byrne v rozhovoru pro HBO po skončení natáčení 2. řady. "Chtěl jsem křeslo, ve kterém opravdoví terapeuti normálně sedávají, protože musejí sedět dlouhé hodiny každý den. Dali mi to nové křeslo a vypadalo docela pohodlně, ale nakonec omezilo mou řeč těla ještě víc. Předtím jsem mohl používat své ruce, opřít se o ně a podobně. Nic z toho tento rok dělat nemohu." (honzii)
Zpočátku jsem byl skeptický, že byl do hlavní úlohy obsazen šedesátník Byrne, ale nakonec musim uznat, že do seriálu zapadnul a své role jednoho amerického cvokaře s irskými kořeny, kterého už život přece jenom trochu naučil, se zhostil bravurně. I přes větší počet dílů se dá seriál díky jednotlivé stopáži krásně zkouknout během nějakého toho týdne, pokud vás už ze začátku alespoň trochu chytne a pohltí. Předtím, než se nějak výjádřím k jednotlivým řadám, bych rád ještě vyzdvihnul něco extra a to je opět hudba - jindy to snad ani nedělám, ale tady jsem si každou epizodu vychutnal včetně závěrečných titulků, kdy vždy doznívala klavírní melodie, která byla složena k dokonalému podbarvení a umocnění nálady a atmosféry posledních vteřin sezení - někdy šlo o dojemné, smutné instrumentálky, a jindy zase pěkně brnkaly na nervy a byly obestřeny určitou tajuplností. První sezóna: Vskutku ojedinělý nápad přivést takový projekt na televizní obrazovky a já jsem za to vděčný, konečně i psychologie začíná mít tu možnost získat si i televizní diváky. S postupem času jsem se v Paulově pracovně (nebo snad v křesle?) začínal cítit jako doma, resp. jako bych jednotlivé terapie sledoval přímo z místa. Chronologická oblíbenost pacientů: Laura (ta ženská je prostě ďábelská!), Sophie (mající asi nejvýraznější známky pokroku v terapii - moc se mi líbilo, jaký vztah si s Paulem postupně budovala a jakým stylem se s ním při posledních sezeních loučila), Jake & Amy a až na konec zřejmě Alex. Sedánky s Ginou jsou tématem samo pro sebe, pravděpodobně to nejzajímavější, co pokaždé vlastně konec týdne nabídnul, protože teprve tehdy jsme i my mohli Paula lépe poznat a i se dozvědět, co skutečně si o svých pacientech myslí. Druhá sezóna: Jelikož jsem s druhou sérií začal hned po dokončení té první, nešlo se ubránit letmému šoku, který pro nás scénáristé přichystali v mezeře před jejím započetím - tak především pana Gabriela ostříhali :D, děj zasadili pro dopad jistých událostí do nového prostředí (chybí mi Paulova pracovna, kde se jedněmi dveřmi chodívalo na sezení a těmi druhými se zase odcházelo), čímž se samozřejmě radikálně mění život samotného terapeuta. Navíc se ve vzduchu víří jedna soudní žaloba na naše triko a nevyřízené záležitosti se svým otcem, které zásadním způsobem ovlivňují naši práci. Ale chtělo to jako vždy dát tomu trocha času a zvyk splnil své účely. A oblíbenost pacientů tentokrát? Oliver (ten kluk byl prostě kouzelnej, sám bych si ho vzal nejraději zfleku domů a dělal pro něj, co bych mu na očích viděl - ve finále mi tím pádem opět vlhly oči), těsně v závěsu April, potom Mia a nakonec Walter. Třetí sezóna: Zatím v procesu průběžného sledování, ale vypadá slušně našlápnutě - Ind, který si zoufale přeje návrat své zesnulé ženy; herečka, která trpí výpadkami textu při divadelních představeních; promiskuitní gay, který stojí před rozhodnutím poznat svoji biologickou matku; terapeutovy problémy s usínáním, pravděpodobnost přítomnosti prvních stádií Parkinsonovy choroby na základě dědičnosti, vlastní sezení s doktorkou, která možná ještě neposbírala tolik zkušeností, zjištění, že dlouholetá přítelkyně a naše terapeutka zároveň s největším uvážením náš chaotický život využila jako předlohu pro její momentální best-seller, péče o vlastního syna, který utekl od matky, protože se mu nezamlouval otčím,-- to vypadá na pořádné drama, no ne? Každý máme své problémy - naučme se o nich mluvit, stejně jako o našich pocitech a myšlenkách, naučme se jim dávat jméno, volný průchod a uvědomovat si, že jsou naše! () (méně) (více)