Režie:
Peter SolanKamera:
Tibor BiathHudba:
Wiliam BukovýHrají:
Ladislav Chudík, Ivan Mistrík, Karel Höger, Štefan Kvietik, Ladislav Pešek, Emília Vášáryová, Michal Dočolomanský, Jela Lukešová, Viera Strnisková (více)Obsahy(1)
Poviedkový film o živote ľudí v malom slovenskom meste sa zaoberá ich všednými radosťami a starosťami. V poviedke Žalobca je prokurátor okresného súdu Vlado Žoldoš (Siloš Pohanka) je sólistom džezového orchestra, čo sa stretáva s nevôľou miestnych malomeštiakov. V Obhajcovi sa zase zobrazuje vzťah mladého lekára MUDr. Dedíka (Ivan Mistrík) k pacientovi, ktorý sa netají svojimi reakčnými názormi. V Sudcovi je zachytený príbeh starého sudcu JUDr. Bednára (Ladislav Pešek), ktorý až po rokoch zisťuje, ako krízou prechádza jeho vlastné manželstvo... Snímka patrí k radu filmov, ktoré sa od nástupu Československej novej vlny zaoberali civilnými témami a snažili sa odideologizovať zobrazované témy. Na Slovensku novú poetiku odštartoval preslávený film Štefana Uhra Slnko v sieti, ktorý nasledovali vzápätí snímky nastupujúcej generácie mladých tvorcov, ako Peter Solan či Eduard Grečner. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (36)
Trochu ťažkopádny, miestami zbytočne ponurý poviedkový film známeho slovenského režiséra. Z troch poviedok by som najvyššie hodnotil ten prostredný - Obhajca, ktorý bol aj najkvalitejšie obsadený. V prvej poviedke zasa milo prekvapila mladučká Stražanová. Veľmi dobre nechápem, čo bolo cieľom autorov, keď českých hercov nechali raz hovoriť raz slovensky, inokedy prešli do češtiny a inokedy si tieto dve jazyky miešali dokonca v jednej vete. Tak buď jednu alebo druhú reč, ale v žiadnom prípade nie ich kombinácia. ()
Je to výtečné. První povídku jsem úplně nepochopil, ale z toho stranického kádrování co člověk smí a nesmí mi běhal mráz po zádech. Další dvě povídky jsou především lidské- Štěpánek i Hoger parádní. Vlasta Matulová a Pešek na závěr- bilancování prožitého společného života- opět velmi mrazivé. 85% ()
Mít moc nad druhými, jak opojné... Ve své době velmi statečný počin...psal se teprve rok 1963...😮 ()
Mě se to prostě nelíbilo. Rozžvaněný film obsazený hvězdami a to i českými. Naprosto odfláknuté, takový Kachyňa by to vůbec nepustil mezi lidi. ()
Druhá poviedka, by mohla byť aj samostatným filmom, mala výborné obsadenie a príbeh. V prvej sa mi páčila hudba a v tretej Ladislav Pešek a Viera Strnisková. Zaujala aj typická smutná atmosféra 60-tych rokov a historické zábery Trenčîna a Bratislavy. ()
"Od istého času aj úradníkov pokladáme za ľudí..." Solanův povídkový film zaujme především skvělými hereckými party (zvláště ironický Höger v druhé povídce a Peškův bilancující soudce v povídce poslední). Ale i ta konfrontace profesní a lidské stránky u osob různých právnických profesí (žalobce, obhájce a soudce) mi přišla zdařilá. Za mě nejsilnější je to v případě Peškovy postavy, kdy sledujeme, jak se do výkonu jeho soudcovské praxe promítají jeho vlastní životní zkušenosti v manželství. Právě Peškova závěrečná slova, kdy v souvislosti s manželstvím mluví o zvyku, povinnosti a disciplíně, mě napadlo, zda ten povídkový film vedle těch osob rozličných právnických profesí nespojuje ještě něco. A skoro bych řekl že ano. Jakoby v každé z těch povídek se objevovala nějaká postava, která se musí vypořádat s pocitem, že některé věci ve svém životě němá ve svých rukou a musí se do jisté míry podřídit tomu, co se od něj očekává. V té první povídce jde o mladého žalobce a jeho milou, kteří jsou konfrontováni s tehdejší (nesmyslnou) společenskou morálkou. V té druhé je to lékař, který si uvědomuje, že ačkoliv pro tentokrát ve své léčbě uspěl, stejně je to sisyfovská práce, při níž nemusí mít věci vždy pod kontrolou. A v té třetí jsou to vlastně oba manželské páry, z nichž ten jeden (neúspěšně) bojuje o to, aby je soud rozvedl, zatímco manželka Ladislava Peška v tom druhém případě se o něco takového ani nikdy nepokusila (ačkoliv evidentně byla v tom vztahu nešťastná. Pro všechny uvedené postavy tak platí, že je od nich vyžadována disciplína a plnění povinnosti. On si člověk přeci nějak zvykne že.... ()
Jednotlivé povídky: Žalobca *****, Obhajca *****, Sudca *****. .............. To je prostě dokonalost. Režie, scenář, herci, všechno. Ale je potřeba se soustředit na každé slovo, na každý pohled, mobilu se během filmu ani nedotkněte! Jinak nemá smysl si to pouštět. ()
(141/2016) / Film snáď bez jedinej pozitívnej scény. Dokonalo zachytená atmosféra a psychológia šedivých životov, šedivých charakterov. Paradoxne by si na takýto materiál ťažko niekto trúfol dnes. (7/10) ()
Tri poviedky so stúpajúcou tendenciou. Kým prvá s najkrajším plotom v meste je dosť nudná a osviežujú ju len twistové tančeky, ďalšie ma už oslovili atmosférou aj témou. Pacient s „inými“ názormi a úloha a forma manželstva sú spracované netradičnou formou s častými zaujímavými kamerovými zábermi. –––– Víte co, poradím vám. Kupte si televizi. ()
Cim dele jsem na to koukal, tim vice me to bavilo. Tri pribehy, podobne tempo, podobna melancholie. Ale neni to ani pozerske, ani hloupe. Navic velmi dobre obsazene, a to doslova ceskoslovensky... (pobavil mlady Docolomansky, Vasaryova atd. :)) ()
Práve som dopozeral tento film v Tv. Peter Solan jasne ukázal, že bol jedným z prvých režisérov tvz. cs vlny. Musím pochváliť famózne herecké obsadenie najmä v druhej poviedke OBHAJCA. ( Mistrík, Kvietik, Hoger, Štepánek) no proste paráda. Táto poviedka sa mi aj najviac páčila. V tetej poviedke SUDCA ma zaujal svojou postavou despotického človeka L.Pešek. Veľmi mladučký K.Stražanová, E.Vašáryová, M.Dočolomanský........ Film hodnotím 75%. ()
Výborná slovensko-česká povídková retro lahůdka, kterou jsem zhltla jako malinu... V první povídce jde o konvence; ano, protože mladý prokurátor vášnivě rád hraje na trubku a to přímo v kapele (repertoárem od všeho kousek, ale hlavně jazz, nějaký twist a boogie-boogie i charleston...), a taky: miluje mladičkou Květku Lukošíkovou (Stražanová je příjmení po manželovi), jenž je zpěvačkou. Nejlepší bude přeložit ho do jiného města, míní předseda pan Ladislav Chudík, protože na maloměsto se nehodí ani jedno, ani druhé; ať se raději ožení, kapela ať se rozpadne a založí se dechovka, čímž dojde pravděpodobně ke zklidnění situace. Ve druhé povídce s hvězdným obsazením (Höger, Kvietik, Mistrík, Štěpánek) se nacházíme na interním oddělení ve špitále. Starší pán po prodělaném infarktu (výborný, přirozený Zdeněk Štěpánek, s pěknou slovenštinou s českým akcentem) , bývalý renomovaný advokát chce pokoj pouze pro sebe, chce být sám, hodnotí svůj život a názory, vztahy s rodinou, vyhraněné politické názory. O tom všem velice otevřeně a přátelsky rozmlouvá s mladým lékařem, (ještě nepoznačeným profesionální deformací), v podání Ivana Mistríka - "Řekněte jim, že chci pohřeb s farářem....". A ve třetí se setkáme s mladinkou Milkou Vašáryovou a Michalem Dočolomanským; ti tvoří manželský pár, jenž se chce rozvést z důvodu, který před předsedou senátu (pan Ladislav Pešek) neobstojí. Přitom, aniž by o tom věděl, i on má doma malou manželskou krizi - manželku ubíjí jeho dobrota, rituály, vzpomínky a fotky, které před každým vytahuje ze staré krabice od cigar. Podtrženo, sečteno: moc pěkná podívaná pro každého, kdo má rád klasickou šedesátkovou kinematografii, s minimem soudruhů a soudružek, částečně šmrcnutou "novou vlnou". PS.: Děkuji WK za tu možnost :) Aktual. 30.05.2024: Dnes ale vlastně i včera, když už byl komentář "přidaný", jsem o tom ještě přemýšlela a musím dopsat, že vyznění "Tváře v okně" je poněkud pesimistické: říká - jakýkoliv vztah je lepší než žádný. Vyvozuji tak z epilogu třetí povídky, kdy zapisovatelka pana soudce v podání p. Vierky Strniskové žije sama a veškerou svou energii vkládá do práce a oddanosti panu soudci, kterého svým platonickým způsobem zbožňuje, a ona je tou osobou, která po návratu domů vyloží své lokty na polštářek, položený na okenním parapetu, dívá se na ulici s jistou blahosklonností, pozorujíc lidi, spěchající každý svou cestou. A to je celý její život. Samota. Myslím, že tak to měl pan scénárista na mysli a odtud pochází i název snímku. ()
Taka seda, ponura a depresivna realita vsednych dni. Vsetko zrazu ostane sive. ()
Jedná sa o veľmi slušný obraz doby, doby šedého komunizmu, betónových sídlisk a horúceho leta. Poviedky, až na druhú, mi prišli nedotiahnuté, a hlavne prvá bola slabá a akási nemastná-neslaná. Potešili výkony hereckých elít, no celkový dojem nie je až tak skvelý. ()
"Od istého času aj úradníkov pokladáme za ľudí..." Tri príbehy zo života právnikov na malom meste v 60. rokoch. V prvom prokurátor Pohanka dvíha spoluobčanom obočie tým, že hráva na trúbku s jazzovou kapelou k tancu na nedeľných čajoch a udržuje nemanželský pomer s mladou učiteľkou Stražanovou, takže tieto v onej dobe úradnej osoby nehodné aktivity nútia predsedu Chudíka viesť otcovské reči a vyvíjať tlaky za pozorného dohľadu čašníka Polónyiho. Druhý je z prostredia nemocnice, kam privezú zinfarktovaného sudcu Štěpánka s nie veľmi kladným pomerom k štátnemu zriadeniu, ktorého opatruje, pozoruje a v neprítomnosti cynicky komentuje trojica doktorov Mistrík, Kvietik a Höger. Dobrá scéna rodinnej návštevy dvíhajúcej tlak. Do tretice rozvodový sudca Pešek silou mocou zachraňuje mladé manželstvo Vašáryovej a Dočolomanského, dávajúc za vzor v svojich očiach dokonalý vlastný zväzok s Matulovou. Vynikajúco zachytený každodenný stereotyp a Strnisková ako odstrašujúci príklad. Veľmi silné obsadenie aj herecké výkony, českí herci hovoria českoslovenčinou, ktorú ako dieťa zo zmiešaného manželstva dobre poznám, uveriteľné civilné príbehy snímané dobrou kamerou v dobovom Trenčíne. Nemám výhrad, je to za päť turkov po obede. ()
První povídka je jasná nula, o ničem, s hnusným hudebním podbarvením a odporným jekotem trubky. Druhá povídka je jasná nula. Ani pan Štěpánek nezachránil nudu a slabé herectví ostatních. Já jsem se musel podívat na net, o čem to vlastně bylo. Takže, buďto pan Štěpánek hrát neumí, nebo pisatel obsahu hodně chlastal a pak psal. Nikde jsem totiž žádné pohrdání (jak psáno) nepostřehl. Ale třeba jsem byl ožralý já. Třetí povídka je jasná nula. Dobří herci nedali dohromady odfláknutý a hlavně nic neříkající scénář.+++++Tak se mi zdá, že ofic distributor si spletl postavu doktora Dedika s postavou doktora Janušky. Ten se ve zhruba 39. minutě představuje pacientovi a říká to jasně a zřetelně. ()
Reklama