Režie:
Mike LeighScénář:
Mike LeighKamera:
Dick PopeHudba:
Gary YershonHrají:
Sally Hawkins, Elliot Cowan, Alexis Zegerman, Andrea Riseborough, Sinead Matthews, Eddie Marsan, Nonso Anozie, Philip Arditti, Oliver Maltman, Samuel Roukin (více)Obsahy(2)
Je těžké být šťastný? V nové rozverné komedii scénáristy/režiséra Mikea Leighe září Sally Hawkinsová jako Poppy, nezkrotná a bezstarostná učitelka, která vnáší nakažlivý a neutuchající optimismus do každé situace, která ji potká, a nabízí tak působivý, pravdivý a velice lidský průzkum jedné z nejzáhadnějších a často nejprchavějších předností lidského života: ŠTĚSTÍ. Poppyin optimistický pohled na svět je prověřen již na začátku příběh, když jí někdo ukradne kolo. Nicméně ona se zapíše do autoškoly ke Scottovi, který se ukáže být jejím „neporazitelným nepřítelem“ – vztekajícím se, upjatým cynikem. Napětí při jejich týdenních lekcích narůstá a Poppy musí vynakládat stále větší úsilí na to, aby si i nadále udržela pozitivní mysl a dobrou náladu. A jak si poradí s nervově labilní učitelkou flamenga, zatrpklou těhotnou sestrou, problémovým bezdomovcem, malým rváčem ve své třídě a zablokovanou páteří? Nyní zodpovězte otázku: „Je sklenice z půli plná nebo z půli prázdná? (oficiální text distributora)
(více)Recenze (146)
Nikomu neberiem jeho hlad po optimizme a v konečnom dôsledku uznávam, že hlavná postava bola celkom milá osôbka, aj keď občas mohla liezť na nervy, no napriek tomu to bola hrozná otrava. Prvých 20 minút som myslel, že to vypnem, no potom sa na scéne zjavil Eddie Marsan a hneď to dostalo iné grády. Škoda, že nebol na obraze častejšie. Totiž väčšina scén kde nevystupoval bola hrozná nuda a len také primitívne babské plkotanie o ničom. Ani ryba ani rak, ani komédia ani dráma. Niečo medzi tým, ale bez chuti a bez vône. Veľmi slabý priemer. 50/100 ()
Oscar 1 nominace: Scénář . . . . . . Zlatý Lev - výběr ()
Kdybych měl s Poppy sdílet byt, naléhavě hledám kontakt na nájemného vraha, ale jenom sledovat, jak svým optimismem připravuje o nervy druhé, bylo vlastně poměrně povzbuzující (dobrá nálada vás nic nestojí, ale na...e spoustu lidí). 65% Zajímavé komentáře: Radko, Pedestrian, LuckyStar ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $3,512,016║Tržby Celosvetovo $18,696,602║ ()
Trapné, klišovité, afektované. Namísto roztomilosti pouze trapné. ()
Scénář: Mike Leigh .. Ztřeštěně pozitivní podívaná, kterou málokdo skousne bez potíží či vážných zádrhelů. Sally Hawkins jako roztržitá Poppy skutečně boduje - u strany jedné, tu druhou nenávistně sere. Scénář by snesl nějaký hlubší směr než jen poskakování mezi nejrůznějšími situacemi (noční dívčí tah a střety s instruktorem autoškoly jsou jasným vrcholem), ale já to i tak celé přijal. Divně dobrých 70%. ()
Je střelená! Je milá? Je optimistická! Je neukázněná! Zbožňuje chaos!..... Film o tom, jak je těžký bejt dospělá. Takže o ničem.(?) Prostě divnej film, kterej se snaží bejt ¾ vtipnej a přiznávám, že se mu to občas daří. Což je jeho plus, stejně jako bezbřehý optimismus Poppy, která nechce brát (ani ve 30ti) život vážně. Nejsem depresivní typ. Tohle prostě není Amélie. Ta byla taková ......vzpomínáte? Nebo se jen už nedokážu tolik radovat z maličkostí....., ale stejně si myslím, že je to film pro ženský! Několik důvodů, proč má smysl film vidět: 1.) Jsem ženská. 2.) Vycpávám si podprsenku, když jdu pařit (stále jsem ženská). 3.) Hledám učitelku Flamenga. 4.) Chci vidět ženskou, která miluje svoji svobodu a je šťastná. PŘÍBĚH *** HUMOR ** AKCE ne NAPĚTÍ ne ()
Nemam nic proti optimistickýmu přístupu k životu, ale chování hlavní postavy už se nedá brát jako optimismus. To už spíš hraničí s debilitou. Navíc všechny její "problémy" byly pro mě naprosto nezajímavý. Jednu hvězdičku dávám za instruktora v autoškole a druhou hvězdičku dávám sobě za to, že takovou blbku nemam doma. ()
Pohled na asi týden života jedné nesnesitelné krávy. Skutečně pouze pohled, protože žádnou zápletku nebo vývoj odněkud někam ten film nemá. Moc nechápu, co Mike Leigh tím filmem sledoval, od něj bych to nečekal. Ale učitel autoškoly byl zábavnej. ()
Happy-Go-Lucky aspiruje zatím na nejtrapnější zážitek letošního roku. Příběh postavený na hlavu, postavy se vlastně vůbec nevyvíjí a představitelka hlavní role Sally Hawkins mě neskutečně iritovala. Horší a tak na nervy lezoucí postavu je dnes ve filmech už zatěžko najít. Jediným kladem byl snad výkon Eddieho Marsana, který si svou roličku opravdu užil, zbytek ale od režie přes hudební podkres, ohyzdné dialogy a televizní kameru až po trapný humor nestál za nic. Jsem zklamán, že i takovýto výblitek si může říkat britská komedie, přestože jsem se ani jednou nezasmál, spíše zaplakal nad odfláknutou prací režiséra, ale on evidentně nebyl jediný, kdo by potřeboval proplesknout. Zatím dle mého největší letošní přehmat akademiků. ()
Pro mě překvapením týdne. Vůbec jsem nevěděl co od filmu očekávat. Hned od začátku jsem zapojen do absurdního a velmi hodně optimisticky naladěného dívčího světa (proto asi hodně odrazuje mužskou část diváků). Ani to nelze považovat za film. Jsou to jen dohromady slepené krátké příběhy ze života, které vás poučí maximálně v jednom - berte život s nadhledem a užívejte si ho, dokud můžete. Všechny tyto krátké příběhy vás pobaví a téměř po celý film máte optimistickou náladu i vy. Ve scénáři je hodně znát britský humor, takže fanoušci sitcomů budou spokojeni. A k mému překvapení je tohle vůbec první film, který od Mikea Leigha vidím (nepočítám krátký film z projektu Cinema16), takže v jeho případě mám co dohánět. ()
Lekce optimismu pro začátečníky a mírně pokročilé. Jelikož ale navštěvuji kurzy pro pokročilé Happy-Go-Lucky pro mě představovuje spíše ztrátu času než-li salvami smíchu vylepšené slunečné odpoledne. Párkrát se Leighovi daří vykouzlit letmý úsměv z hrdinčiných eskapád ale výsledek je lehce zapomenutelný a mírně rozpačitý.6/10 ()
Žiadne veľké odkrývanie tráum, ani sociálna dráma, ako som bol doteraz u Leigha zvyknutý. Zobrazeniu nižšej strednej vrstvy sa síce nevyhýba, len tentoraz - až na epizódu so staničným bezdomovcom - neklesá pod dno, príbeh sa jemne pohupuje na rozvlnennej hladine spokojného mladosťou dýchajúceho stredostavovského jazierka. Hrdinkou je mladá tridsiatnička - učiteľka, ukazujúca, že pocit životnej pohody a optimizmu nezávisí výlučne od množstva zarobených peňazí. Na rozosmiatej vychádzke mestom stretáva čudákov, šarvancov i paranoidných zaľúbencov. Vyškerené zubadlá zarazí máločo. A nakoniec prečo nie? Je to otrepané, ale pripomenúť si v dnešnej dobe ultravážnych slovných pingpongov, že s úsmevom ide všetko lepšie, nie je vôbec na zahodenie. ()
Bohužel z toho nějak nakonec nic nevyplynulo, ale hlavní představitelka snad musí být takový "pošuk" i ve skutečnosti..a za ten přístup k životu ty **** ()
Poppy nadopovaná koňskou dávkou euforie sice zaujme, ale po chvíli začne být, až neodbytně otravná. To bručounský instruktor autoškoly Scott je vyhledávaným zpestřením nejistých žáků, které v dobrém úmyslu „uklidňuje“ svým hojně využívaným výrazivem Enraha. Oba dohromady pak tvoří tu nejrozdílněji myslitelnou dvojici. „Zůstaň šťastnej!“ ()
Jsem poněkud zmaten, nad zmatením některých diváků. Happy-Go-Lucky má býti vším, jen ne optimistickým pohlazením po duši (což, alespoň by se mi to tak zdálo, lze poměrně snadno "vyčíst"). Na druhou stranu si nemyslím, že by Leighův záměr byl pouze ironizovat jistou poněkud abnormálně rozvernou třicátnici. Poppy, tak jak ji režisér vykresluje, představuje dostatečně komplexní a rozporuplnou osobnost, aby skrze ni bylo možné provést hlubší kulturní sondu a přitom být věren realistickému a charakterovému popisu postavy, ke které je v konečném plánu možné cítit i sympatie (typickým podobným případem z literatury je Flaubertova Paní Bovaryová). Leigh tematizuje (a problematizuje) tendenci jisté části společnosti k stavu zamrzlé puberty či přímo infantility. Vzpomněl jsem si tu na tvrzení Konrada Lorenze, který v jedné ze svých knih popisuje domestikovaná zvířata coby permanentní děti. Nuže, západní civilizace se této domestikaci bezesporu přibližuje. Toto je i reflektováno dialogem, ve kterém postavy přemýšlejí nad faktem, že dnešní ratolesti raději hrají v bezpečí domova videohry (odkaz na hru se ve filmu mj. objevuje vícekrát) než aby se "nebezpečně" potulovaly v parku. I samotné jméno hlavní hrdinky upomíná na domácího mazlíčka (Poppy - puppy, štěně), spíše než na dospělou ženu. Režisér nicméně dětinskou Poppy zasazuje do komplexního obrazu, do kterého postupně nechává lehce prosakovat šikanu, domácí násilí, šílenství či chudobu. Pokud se zpočátku zdá Poppy šťastná, je to jen štěstí nevědomého dítěte, kteréžto má ale z podstaty stále šanci dospět. Leigh se tu projevuje jako vynikající dramatik, neboť jak postupně odkrývá karty, postavy přestávají být komickými figurkami, kterými se zdály být na začátku, a divák, stejně jako onen řidič z autoškoly, se do jisté míry na konci ocitá ve stavu stejného překvapení nad faktem, že Poppy nachází plnohodnotný vztah. Její nedospělé chování je tudíž podmíněné i vnějšími okolnostmi, než jen její přirozeností. Pakliže by se snad tento film měl srovnávat s Amélií z Montmartru, je právě v tomto okamžiku patrný zásadní rozdíl. Zatímco Amélie končí oním pohádkovým "A žili spolu šťastně až na věky", u Happy-Go-Lucky se ono štěstí postupně vytrácí a Poppy zůstává to, co divák možná očekával nejméně. A to život. ()
Lidi buďto samolibě posuzují jiné nebo existují tací, co vytvářejí konturu švejkovskou. Rozmělní ostatní svým optimismem. Kam se řadím já, ať posoudí jiní, ale ohledně Poppy mám jasno. Rozzářila mě. Ať už její nehynoucí nálada v autoškole či zanícení v rytmu flamenca, je pořád svá, a to má fakt velký opodstatnění. Kdo se durdí, je hlupák, kdo žije - ať nadchne další! Sally Hawkins je v roli bohémky naprosto bezkonkurenční a přesvědčivá. Pakliže znáte člověka, jehož nálada má grády, pak vyvěste prapory. Vězte, že úsměv je v dnešní době nedostatkovým zbožím. Takže nešetřit! 80% ()
Dá sa zmieriť s popisnosťou, aj s tým, že tento film toho veľa nerieši, neanalyzuje, neponúka. Rozvíja sa tak po svojom, miestami baví, sem tam odľahčí, občas aj nudí. Má však iskru, farebnosť, nákazlivú ľahkosť a uletenosť a nebyť tých pár skutočne zbytočných vsuviek, obľubim si Poppy aj viac. ()
Trapné? Vy nedokážete sledovat film, aniž byste se ztotožňovali s hlavním hrdinou/hrdinkou? ()
Konečně znám odpověď na otázku, kterou filmovou postavou bych chtěla být nebo ve kterém filmu bych chtěla žít, kdyby to šlo. Byl by to právě tenhle a já bych chtěla být nevyléčitelná optimistka Poppy s typickým a nesmazatelným úsměvem na rtech (a přívěskem ve tvaru duhy na krku). Kolem sebe pár dobrých přátel, sem tam nějaká srážka s bručounem a pesimistou, ale nic by mě nevyvedlo z míry. Svět je přeci fajn, i když je někdy sakra těžké být v tomhle světě optimistou a snažit se rozdávat dobrou náladu kolem. Ve kterém jiném filmu kromě nějaké prázdné komedie, je hlavní hrdina šťastný na začátku filmu, uprostřed i v závěru, aniž by mu chyběla inteligence a nebyl odtržen od reality. A že tomu chyběla pointa, jak si tu někteří (bručouni) stěžují? Ale samozřejmě, že tam byla (a nebylo to „enraha“). To vás Poppy nic nenaučila? ;-) ()
Reklama