Režie:
Amos KollekScénář:
Amos KollekKamera:
Virginie Saint-MartinHrají:
Moshe Ivgy, Ran Danker, Karen Young, Phyllis Somerville, Michael Moshonov, Tzahi Grad, Yousef 'Joe' Sweid, Talia Kleinhendler, Arnon Zadok, Yuval DanielObsahy(1)
Moshe Amar odešel z Izraele do New Yorku před dobrými dvaceti lety a za celou tu dobu se nikdy neohlédl zpět. Viděl by totiž za svými zády nejen ženu, která ho milovala, ale také malého syna Tzacha. Jenže jako básník a umělec si na taková zklamání už víceméně zvyknul a udělal z nich dokonce cosi jako uměleckou značku. Až doposud se mu v Americe příliš nedařilo, ale během posledních pár let se karta začala obracet. Našel komunitu, která si oblíbila jeho poezii, našel dokonce i múzu v podobě drsné barmanky Yolandy. Prostě se vše mění k lepšímu. A do toho přichází Tzach, čerstvě propuštěný z izraelské armády. Mladý muž, kterého Moshe nezná a který naopak nezná tvář svého otce. Střetávají se dva přeplnění lidé – jeden vztekem a druhý vinou. Dvě individuality, které postrádají základ, na němž by bylo možné cokoli společně stavět. Dva muži, kteří si nemají co říct, byť by tolik chtěli. Je ještě po takové době možné začínat znovu? (oficiální text distributora)
(více)Recenze (21)
Nad touto čtyřkou jsem dost dlouho přemýšlela, ale nakonec jí dám, protože výrok Mošeho : "Jsme ztracenci a nevíme kudy dál...." jsem mu do písmene věřila. Ne že by mě jeho básnické vlohy nějak zvlášť uchvátily, ale právě ten jeho bezcílný život, kdy se držel jen tak tak nad vodou a ani sám nevěděl co se sebou má vlastně dělat, byl tak skutečný, že jsem tomu musela věřit i kdybych nechtěla .Takhle nějak si to skutečně u takových lidiček představuji v reálu. I Tzacha mě bylo líto a chápala jsem jeho zvláštní přístup k životu a nalomenou duši. Ten výraz "neklidný", či "nepokojný" je velmi vhodný název, protože byl cítit z každého záběru kamery a to oceňuji na tomto snímku především ()
Pred chvíľou som to dopozeral na STV 2 a musím povedať, že sa mi trafili týmto filmom do nocou zakalenej nálady dokonale, hneď som dostal chuť znovu napísať nejakú neveselú báseň čo pomáha odstraňovať posledné záchvevy mojej umierajúcej duše. Príbeh dávneho utečenca z Izraela (týpek príbuzný Bukowskemu), ktorý zdrhol pred vojnou a hlavne malým synom je perfektnou sondou do dvoch rozorvaných myslí, ktoré majú šancu pristať v "pokojnom prístave" New Yorku. ()
Poutavé a netradiční drama, které prostřednictvím příběhů otce a syna představuje zajímavé a drsné pohledy na současný Izrel a nepochybně nutí i k zamyšlení. Malinko mě zklamal konec, který tak nějak po tom všem vyzněl do ztracena, ale jinak film, u kterého jsem doslova hltala každou minutu. Lepší 4*. ()
Táto konverzačná komorná dráma s dobrým posolstvom má jednu veľkú nevýhodu. Jej jediným zjavným kladom sú obsažné dialógy. To kladie na diváka vysoké nároky na sústredenosť, ktoré sú v nočnom vysielacom čase nesplniteľné. Po väčšinu filmu som si vravel: je to zaujímavé, ale nech to už skončí, lebo sa mám tých dialógov dosť. Moja škoda. ()
Konečne sa niekto odvážil zobraziť židovskú tematiku aj inak ako holokaust, či komédiu dlhobradých roztržitých ortodoxných pánov s jarmulkami na hlave. R.Danker v roli otca, utekajúceho sám pred sebou a zo štátu, kde nedosiahol uplatnenie v umeleckej brandži sa smelo môže porovnávať s najväčšími esami hereckého neba. A len tým najväčším uveríte každé gesto, každý poryv tváre. Danker to ani nehral, on to skrátka žil. Ani sekunda ma nerušila, žiadne afekty, len sledujete ako cez kľúčovú dierku. Vynikajúce. ()
Reklama