Režie:
Christophe HonoréKamera:
Rémy ChevrinHudba:
Alex BeaupainHrají:
Louis Garrel, Ludivine Sagnier, Chiara Mastroianni, Grégoire Leprince-Ringuet, Brigitte Roüan, Alice Butaud, Jean-Marie Winling, Clotilde Hesme (více)Obsahy(1)
Ismaël má rád Julie a Julie má ráda Ismaëla… Přesto se však v jejich domácnosti zabydlí kamarádka Alice. V době, kdy začne jejich „ménage à trois“ trochu skřípat, se stane tragédie, která velmi výrazně zasáhne do Ismaëlova života. Nic není jako dřív, z rozverného mladíka se jako mávnutím kouzelného proutku stane samotář. Odmítá všechny snahy okolí o sblížení, chce se se životem poprat sám. Na scéně se však objeví sympatický student Erwann… (ČSFD)
(více)Recenze (55)
Takovéhle příběhy (filmy) fungují jedině v Paříži. Aime-moi moins, mais aime-moi longtemps! ()
Zlatá Palma - výběr ()
Příběh milostného trojúhelníka (Ismaël + Julie, Alice je zpočátku trochu stranou) odehrávající se kde jinde než v krásném prostředí města samotné lásky - Paříži. Film je rozdělen do tří částí - Departure, Absence a Return, postupně se v něm zpívá o lásce, touze i ztrátě. Rozjezd je slibný a nechá vás v očekávání, ale zmíněný "love ∆" se nakonec vyvine v něco zcela jiného, což alespoň pro mě výsledný dojem sráží směrem dolů a navíc na mě film navozené emoce nedokázal přenést. Na poetické drama snímek obstál, ale na muzikál je to už slabota. (6/10) ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $104,567║Tržby Celosvetovo $2,966,934║ ()
Nepopsatelně ÚCHVATNÁ záležitost!!! Dojemná, civilní, silná, strhující, okouzlující, pulsující, hluboká... tohle jsem nečekala, ale nakonec jsem se na tento trojúhelník dívala třikrát. Zapůsobilo na 100 procent. ()
"Miluj mě méně, ale miluj mě dlouho...." (4 a 1/2*) ()
Povedený romantický film s pár lehce muzikálovými výstupy... a snahou dokázat že i velkou bolest lze vyléčit láskou, byť dosti neortodoxní. - což zní uberpateticky, ale ve skutečnosti je to vážně docela přijemný film s fajn písněmi, který sice vyloženě nenadchne, ale ani nenudí. 7/10 (Viděno na Festivalu gay a lesbického filmu 2008) ()
Tohle jsou audiovizuální orgie, tedy především vizuální, kamera kouzlí. Ale u muzikálu bych asi očekávala poněkud zajímavější hudbu. Ona se místy tváří, že by ráda dosáhla něžnosti a nápaditosti Laie, ale bohužel k tomu má velmi daleko. Příběh samotný je vyprávěn velmi chladně, takže i přes značnou dávku neotřelosti, se stává nezajímavým. Tím nejlepším z celého filmu zůstává skutečně vizuál, jenže i ten by se mohl zúčastnit pouze župní ligy při srovnání s Jeunetem nebo Gondrym. ()
Totálne o ničom. * za šansóny, druhá za Paríž. ()
Muzikály moc nemusím, ale tohle je opravdu výborné. Většinu z mého hodnocení dělá výtečná kamera a úžasně zachycená atmosféra podzimní Paříže - jako bych tam opravdu byl. Kam se v tomto směru hrabe jistý americký povídkový film...Z hudby jsem měl trochu strach, bál jsem se přílišné nasládlosti melodií, ale nakonec jsem byl příjemně překvapen, většina písní je velice dobře poslouchatelných. Nakonec jsem si nechal to co mi poněkud překáželo a to byl onen queer podtext, bez toho bych se klidně obešel. Honorého styl mě ale jinak velice baví, fakt zajímavý rejža. ()
Kde je hranica medzi BANÁLNY a FATÁLNY ?! Nikde, zdá sa. Au Parc v Chiarinom podaní je najsmutnejšou "piesňou o láske". Okamžitá závislosť. Krásna, prekrásna. ()
Nedokážu hodnotit, sem to nějak prospal. // Mezipatra 2008 ()
Film, který jsem viděl nejvíckrát ze všech filmů, co jsem kdy viděl. ()
Aime-moi moins, mais aime-moi longtemps. ()
Příjemná filmová relaxace s tématikou, která je mi blízká a s písničkami, jejichž melodie mi stále utkvěly v hlavě. Příběh, který v sobě skrývá mnoho alternativ z našich vlastních životů. Příběh, který skončí a vy nechcete, aby tomu tak bylo. Tedy tak jsem to viděl aspoň já. ()
Abych byla upřímná, tak samotný příběh milostných propletenců a smutku bych ohodnotila tak na tři hvězdy i když byl podbarven melancholickou náladou pařížských ulic a bytů. Ale musím přidat jednu hvězdu za ty moc hezké písničky s výbornými texty, herci sice nebyli žádní velcí zpěváci, ale se svými příjemnými hlasy a francouzštinou jim dodali potřebný šarm, takže se to velmi dobře poslouchalo. Dokonce tak dobře, že jsem si hned sehnala příslušný soundtrack. ()
Trochu jiný muzikál. ()
Aime-mois moins, mais aime-mois longtemps. 1) Civilní snímek je zasazen do 10. obvodu současné Paříže. Vystupují zde dnešní mladí lidé, kteří nově řeší věčné otázky o původu a projevech milostné lásky. 2) 37letý přitažlivý scénárista a režisér Christophe Honoré přizval svého "dvorního" skladatele 33letého Alexe Beaupaina (hudba a texty písní) a spolu vytvořili specifický muzikál, spíše jen psychologický film s lyrickými písničkami. V hlavní roli Ismaela se blýskl přirozený 24letý Louis Garrel. 3) Homosexualita je pro aktéry příběhu jednou z mnoha tváří lásky, asi jako barva vlasů nebo dohadování o tom, jestli raději svíčkovou nebo rajskou. Je nesmírně osvěžující být svědkem nenucené lehkosti, toho pověstného francouzského šarmu, který, jak s radostí divák konstatuje, nevymírá, jenom se transformuje do době případných forem a tvarů. Petite garce, qui je préfère - tu le sais mieux que moi - je préfère que tu sois légère - a la guerre à trois. 4) Jako peříčkem se film dotýkal mé okoralé duše, tak subtilně, že jsem doteky chvílemi ani necítil, ale vím o nich, jsou tam a už nyní se těším, jak si je při opakovaném sledování filmu opět zpřítomním. ()
Sympatický snímek se skvělými herci a příjemnou hudbou (i když někdy mě ty písničky už otravovaly). Pro mě byl nejlepší Louis Garrel, kvůli kterému jsem se na snímek vůbec v prvé řadě dívala. Ten mě zaujal poprvé v nedávno viděném The Dreamers a mám v plánu vidět většinu jeho filmů, i když pokračuju docela šněčím tempem, vzhledem k tomu, že tohle je teprve druhý film, co jsem s ním zhlédla. Ismael měl velmi zvláštní povahu, no jako všichni v tomto snímku. Některé vztahy mezi postavami jsem moc nechápala a myslím si, že ani nebyly dobře rozebrány např. mezi Ismaelem a sestrou Julie. To na mě působilo velmi divně. Každopádně super konec. ()
"Love me less, but love me a long time!" ()
Reklama