Režie:
Árni Ólafur ÁsgeirssonScénář:
Denijal HasanovićHudba:
Jóhann JóhannssonHrají:
Róbert Arnfinnsson, Þorsteinn Bachmann, Aron Brink, Hilmir Snær Guðnason, Ólafur Darri Ólafsson, Sigurður Skúlason, Margrét Vilhjálmsdóttir (více)Obsahy(1)
Islandské rodinné drama, situované do současného Rejkjavíku, nás přivádí do rodiny úspěšného Pétura a jeho manželky Asty. Žijí si spokojeně, ze svého desetiletého syna Örna mají jen radost a navíc se těší na nový přírůstek do rodiny, který by se měl narodit co nevidět. Jenomže pak se všechno během pár vteřin změní. Během fotbalového zápasu Örm omdlí a musí být odvezen do nemocnice, kde ho čekají krevní testy. A během nich se prozradí tajemství, jež mělo být navždy zapomenuto. Rozbor ukáže, že Örm má jinou krevní skupinu, než by měl mít. Tedy pokud by Pétur byl jeho biologický otec, což zjevně není. Asta sice jakoukoli mimomanželskou aféru popírá, ale výsledky hovoří jasně proti ní. To, co bylo včera krásné, se dnes stává pro Pétura peklem na zemi. Spásu hledá v alkoholu a sebelítosti, ale ta nepřichází... (oficiální text distributora)
(více)Recenze (17)
Ačkoliv jsem se ne ve všech ohledech ztotožnila s jednáním hlavních protagonistů, celý film je tak reálný a výkony herců tak civilní, že nelze než smeknout před čistou filmařinou. Opět položím tu samou otázku, kterou si pokládám s každým skandinávským filmem - jak to ti skandinávci dělají, že točí psychologické filmy takové, jaký je sám život. Bez příkras. Bez stylizací... ()
Ásgeirssonův snímek funguje ve své obyčejnosti natolik dobře, že si vystačí i bez snahy situaci uměle vyhrotit tragickým patosem. Jeho hlavní síla tkví právě a jen v dokonale odpozorovaných situacích a také v tom, že diváka nutí interpretovat a číst ve tvářích i činech postav. Střízlivost a filmařská uměřenost může pro někoho hraničit s nestravitelností. Je však bez debat, že záměr natočit komorní, uvěřitelné a skrz naskrz všední rodinné drama vyšel Árni Asgeirssonovi téměř dokonale – a to včetně finále, které za zdánlivým happy endem zanechává pachuť nezacelitelné trhliny. Jako by ho psal sám život. ()
Islandská kinematografie je pro mne už jaksi automaticky zárukou kvality. A toto islandské drama jen potvrzuje, že na Islandu se točí kvalitní záležitosti. Tento film už hned na začátku přináší velký konflikt, jehož následky pak sledujeme po celý zbytek filmu. Desetiletý chlapec jménem Örn zkolabuje při fotbalovém tréninku. V nemocnici se zjistí, že má jinou krevní skupinu než otec Peter. Peterovi je tedy jasné, že otcem být nemůže a odchází bydlet do hotelu. A po celou dobu filmu se pak divák nedozví, jak to vlastně bylo a jestli Asta skutečně byla nevěrná, toto tajemství zůstává nevyřčeno. Popisovat zbytek filmu nebudu, na to se podívejte sami, jak příběh pokračuje a jak vše skončí. Ale rozhodně je to dějově velice silné a dobře zvládnuté drama, ve kterém se zbytečně nemluví a které si prostě jen tak plyne. Není nouze o dramatické momenty a něco pozitivního byste zde hledali těžko, film jako by chtěl po celou dobu působit depresivně, a tak zde nenajdete příliš optimistických scén. Takže tahle záležitost rozhodně není určena divákům, kteří se chtějí jen pobavit, ale naopak divákům, kteří se chtějí přesvědčit, že nejen oni mají problémy, a nebo těm, kteří se prostě jen chtějí podívat na kvalitní film ze severní Evropy. Zvládnuté to bylo perfektně i po herecké stránce. Uvěřitelné a kvalitní herecké výkony tomuto filmu ještě více dodávají na kvalitě. Bohužel to u mě na pět hvězdiček není, ale i čtyři hvězdičky jsou jistě kvalitní hodnocení. ()
Opravdu výborně zahrané. A to nejen ty životní tragédie. Mě zaujaly také takové ty drobné pohledy, kdy se zklamaný muž rozhlíží po jiných ženách, apod. Kamera je udělaná opravdu skvěle, že si člověk všimne i těchto drobných pohledů. Proč jsem nedala za pět? Myslím, že rozhodla scéna s řízením pod vlivem. Přišla mi za prvé zbytečná, za druhé bylo jasné, co bude následovat, a také tam působila jako taková varovná reklama proti řízení pod vlivem. Narušilo mi to celkový dojem z filmu. ()
Představte si, že máte rodinu, práci, zázemí, jistotu. Váš syn má náhlé zdravotní komplikace a vy se mu snažíte pomoct. Místo toho se však v nemocnici dovídáte, že zřejmě nejste jeho otcem... A co teď? Jak naložit s tak bolestivým zjištěním? Urazit se, odejít, přehodnotit priority, překonat to? Každý si asi řekne: no a co, že není biologickým otcem, vždyť ho celý život vychovával, staral se o něj, viděl se v něm... je to přece táta! Ale stejně tam vzadu kouše poraněné ego, zraněná duše, dotčené Já. A i když víte, že dítě za to nemůže, musíte bojovat sám se sebou... Blóðbönd zachycuje příběh muže, kterému se náhle zbortí jeho iluze... sám neví, jak se s tím vypořádat, hledá útěchu (nebo útěk?) a bloumá (nebo se ztrácí?) v tom, čemu se říká život. Nevyzpytatelný, neplánovaný, neustále překvapující život. Naráží do osudu a pohlíží do svého odrazu. Islandský snímek pluje pomalu, zato ale hluboce. Uvěřitelné, syrové, drásající. ()
Reklama