Scénář:
Masaki HiramacuHudba:
Juki KadžiuraHrají:
Ken'iči Suzumura, Maaja Sakamoto, Mamiko Noto, Makoto Jasumura, Ajumi Fudžimura, Džódži Nakata, Sóičiró Hoši, Hiroki Jasumoto, Rie Tanaka, Takako Honda (více)Obsahy(1)
Hlavní hrdinka Ryougi Shiki se stane obětí automobilové havárie, kvůli které skončí na dva roky v komatu. Když se konečně opět probere, zjistí, že se s ní něco stalo. Začne rozpoznávat zvláštní linie, které pokrývají vše kolem. Tyto linie drží všechno po hromadě a mnohdy znamenají život. Shiki tak získala obrovskou moc- pouhým přerušením těchto linií dokáže zničit či zabít úplně všechno - i kdyby to měl být třeba bůh. Tato schopnost ale nebyla úplně zadarmo.
KARA NO KYOUKAI je série sedmi filmů, které jsou chronologicky zpřeházené. Tvůrci zasadili děj do stejného světa jako FATE/STAY NIGHT či SHINGETSUTAN TSUKIHIME, ovšem ani jedna ze sérií nijak vážně nezasahuje do druhé.
(D.Snake)
Recenze (17)
Mám rada množstvo krvavých scén ale dej ma vôbec neoslovil, ale myslím, že by som tomu ešte mala dať šancu. EDIT: Po 3 rokoch som Kara no Kyoukai dala druhú šancu ale hodnotenie nemením, ale priznávam, že tentokrát ma to oslovilo viac a faktom je, že som si okrem jednej scény nič nezapamätala takže akoby som to videla prvý krát. ()
Mělo by jít o sedmidílnou sérii filmů, které na sebe budou příběhem vzájemně navazovat jen místy. Druhým filmem a to úplným začátkem je Satsujin Kosatsu. Po prvním díle jsem lehce zmaten. Ne obsahem, ale vlastním dojmem. Není nic, co bych mohl třebas subjektivně vytknout, ale přesto nejsem spokojen. Patrně budu až ráno po důkladné usínací analýze. Nyní mi to přijde jako namontování Shinkaiova stylu na Ghost in the Shell... krásné a smutné až depresivní prostředí, příběh skoro o ničem, který uplyne rychlostí přeletu mráčku na modré obloze, a do toho spousta více, či méně filosofických úvah. Jinak doporučuji dovětky za závěrečnými titulkami. Byla by škoda nevšimnout si tak násilně protlačované účelné morality. Ještě musím pochválit jednu věc, která nikoho zrovna moc nepřitáhne... krev zde má snad tu nejhezčí barvu krve, kterou jsem kdy viděl :) ()
Tak jako člověk, který komplikovaně říká banální, přijímá meditativní dikci, vytrhává slova ze zažitých významů a spojení, právě tak může Zahrada hříšníků jevit se hluboce, ač není. Pomalá, atmosférická, výtečně animovaná, ale současně s postavami, které si tak úspěšně chrání útroby duše, že s nimi nelze cítit než jako se stroji, které konají přidělenou činnost. Tajemné interakce humanoidních černých skříněk s nadlidskými schopnostmi zbytečně komplikovaně a nepřesně odrážející to nejzákladnější z lidského bytí - puzení od samoty, k samotě, od smrti, ke smrti... Mlčící pro zdání hloubky a přitom nemající co říct, schopná jen pohltit do atmosféry osamění, odcizení a tajemna, pomíjející však fakt, že samota na pustém ostrově je stěží tak tvrdá jako samota v moři šťastně vypadajících lidí. Efektní a napínavá. Poloprázdná či poloplná? ()
Divácky ne zrovna jednoduché dívání, které si diváka prostě nepustí k tělu a nedovolí mu plně proniknout tam, kam by rád... Přesto technicky úchvatné (ačkoliv animace akčních sekvencí není úplně nejlépe řešená), především ale atmosféricky prakticky dokonalé. A také součást ohromného celku, jehož plný rozměr si po prvním (resp. po prvních dvou dílech) jen těžko lze představit... ()
Jak rád bych dal čtyři, ale nemůžu, kvůli nudě mnoha záběrů, kvůli slabému ději, kvůli na můj vkus přílišnému prodlužování (čtyřicet minut by bohatě stačilo), ALE atmosféra všeobjímající celou stopáž je průzračně skvostná, stejně jako interesantní hudební doprovod , který mnoha scénám zajistil auru něčeho výjimečného, něčeho, k čemu sedí perfektní stylová animace, která je úchvatná stejně jako pozorování pomalu se rozvíjejícího lístku čaje, jenže ani to někdy nestačí... Jsem zvědavý, jak budu první část vnímat po dokoukání celku. ()
Galerie (12)
![Gekidžóban Kara no kjókai: Fukan fúkei - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/157/948/157948429_309216.jpg)
Reklama