Režie:
Kijoši KurosawaScénář:
Sačiko TanakaKamera:
Akiko AšizawaHrají:
Terujuki Kagawa, Kjóko Koizumi, Kódži Jakušo, Jú Kojanagi, Haruka Igawa, Tao Cučija, Kandži Cuda, Kendži Kawahara, Kazuja KodžimaObsahy(4)
Ryuhei Sasaki je typickým japonským obchodníkem a jeho rodina, kterou živí, by si na první pohled neměla mít na co stěžovat. Jak jeho manželka Megumi, tak synové Takashi a Kenji mají v podstatě všechno, co si kdy přáli. Ale nikdo z nich netuší, že se věci brzy změní, protože Ryuhei právě přišel vinou přesunu jeho firmy do Číny o práci. A jelikož byl vychováván v rigidních poměrech, stydí se nyní tuto událost oznámit svým blízkým a raději předstírá, že je všechno v pořádku, na obědy chodí do chudinských vývařoven a doufá, že brzy najde jinou práci, které je však v Tokiu nedostatek. Ostatně tento problém řeší i Ryuheiho starý přítel Kurosu, s nímž se muž jednoho dne setká. Ani on však nedonutí poníženého Ryuheiho k přiznání a raději hraje jeho hru s ním, stejně jako Megumi, která svého muže jednou náhodou zahlédne bloumat po městě, ale nechce se s ním dostat do sporu. A i synové začnou brzy cítit, že je cosi v nepořádku. Jenže vzájemné bloky, vytvořené dlouhodobým odcizením obou generací rodiny, bráni všem jejím členům cokoli změnit. Otevřené, na komunikační problémy soudobé japonské společnosti odkazující drama Kiyoshiho Kurosawy slavilo úspěch nejen v roce 2008 při mezinárodní premiéře na festivalu v Cannes, ale také na tuzemském Febiofestu. (oficiální text distributora)
(více)Videa (6)
Recenze (39)
Konečně zase rodinné drama bez slz, moralizování a tragikomických vsuvek, nic zde není zbytečné vše má svůj důvod a jasné (někdy až příliš jasné) sdělení, takže by se některé scény asi neměly brát tak doslovně (viz třeba závěrečná, která sice je působivá, ale že bych jí věřil, to se říct nedá). Přišlo mi opravdu zajímavé, jak se tento film s každou další minutou vyvíjel do trochu jiné podoby, přesto si ale udržel celistvou formu, dvě hodiny mi utekly opravdu rychle. Jestliže jeden z předchozích filmů Kiyoshi Kurosawi, Charisma, byl o hledání smyslu života, Tôkyô sonata je o jeho nalezení. Ještě bych rád vyzdvihl hudbu Kazumasa Hashimota, ideálnější OST, které na sebe nestrhává pozornost, ale jen dokresluje pocity, si film asi nemohl přát. ()
Je to celkom dobrá dráma. Má dosť dobrý príbeh o mužovi, ktorý vedie ideálny život, má rodinu a aj dobrú prácu, keďže je vedúcim oddelenia v úspešnej firme, lenže všetko sa zmení, keď o prácu nečakane príde. Svojej rodine sa to hanbí oznámiť a tak sa snaží čo najskôr nájsť novú, lenže zároveň sa situácia v jeho rodine stále viac komplikuje. Spracovanie je celkom slušné, ale aj tak sa to ešte dalo podať aj o niečo lepšie. Hlavne som čakal niečo trochu iné, spočiatku to všetko pôsobí veľmi dobre, strata zamestnanie príde takmer okamžite, takže sa dej môže sústrediť na to hlavné, hľadanie práce pôsobí zaujímavo, rovnako aj trávenie času mimo domova a podobne. Na moje prekvapenie už ale čoskoro ide celá tématika o hľadaní práce bokom a tvorcovia si zvolili hlavne zameranie na samotné postavy v rodine a vzťahy medzi nimi, ale aj toto je našťastie podané dobre, všetky postavy sú zaujímavé, majú svoje vlastné problémy a sny, výborne zvládnutá je aj atmosféra v rodine, takže aj tak s tým väčšinu času nemám väčší problém. Lenže v tej poslednej tretine to už celé trochu upadne, hlavne som mal pocit ako keby to už stratilo nejaké plnohodnotné smerovanie a viaceré scény už ako keby patrili do iného filmu, hlavne tá pomerne samoúčelná so zlodejom, ale aj tak je to zaujímavé a dá sa to bez problémov dopozerať až do konca. A tak mi to celkovo príde ako taká dráma s občasným mierne čiernohumorným nádychom. Herecké obsadenie nie je zlé, síce mi niektoré postavy neprišli práve charizmaticky obsadené, čo platí obzvlášť pre hlavného hrdinu, ale celkovo s tým nemám žiadny problém, zloženie má pôsobiť dojmom obyčajnej rodiny a to sa aj podarilo. Réžia a technická stránka sú na tom dobre, síce v niektorých situáciách mi sadli lepšie a niekedy zase horšie, ale celkovo mám z toho rozhodne dobrý pocit, Kiyoshi Kurosawa už len predsa má dosť skúseností. Tokyo sonata síce nie je taký film, akým vyzerá byť na prvý pohľad, ale nakoniec som spokojný aj s týmto, slušný film, aj keď skôr len na jedno, dve pozretia. 72% ()
Poměrně drsný pohled do nitra nejen jedné rodiny jejíž vztahy naruší vyhazov hlavy rodiny z práce. Postupná frustrace všech členů rodiny vede ke vztahovému rozvratu a je zajímavé sledovat, jak se s tím kdo vypořádává. V samotném závěru už sice některé scény jsou trochu absurdní a postavy se chovají jako cvoci, nicméně vždycky se dá začít znovu ne? ()
Krásnych 80minút smutne zahalených do japonského chladu zaznamenávajúcich pre nás, Európanov, na čom je založená autorita muža v tamojšej spoločnosti. A príde nezmyselná "príhoda" so zámočníkom a jednoduchosť strieda pseudospiritualita, ktorej vrcholom je prehlásenie: "Prosím, neubližuj si. Tebou nemože byť nikto iný než Ty. To je jediné, čoho sa musíme držať.." ()
Pro me jednoznacne plny pocet hvezd, Kiyoshi Kurosawa predvadi v tomto filmu svuj vrchol. Scenar je mene mysteriozni a prekvapive civilnejsi nez jsme u rezisera zvykli, ovsem az na par tipickych - rekl bych primo rukopisnych momentu. Herecky je pak film opravdovou lahudkou stejne jako Claude Debussy na zaver. ()
Reklama