Režie:
Niels Arden OplevScénář:
Steen BilleKamera:
Lars VestergaardHrají:
Rosalinde Mynster, Pilou Asbæk, Jens Jørn Spottag, Sarah Boberg, Anders W. Berthelsen, Sarah Juel Werner, Jacob Ottensten, Charlotte Fich (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Sára a její rodina se hrdě hlásí ke Svědkům Jehovovým. V místní komunitě chodí od domu k domu a káží o Soudném dni a o věčném spasení Jehovou vyvolených. Když se však Sára zamiluje do Teise, je postavena před nejtěžší volbu svého života. Teis nepatří ke Svědkům, jejich láska však díky tajným schůzkám nadále vzkvétá. Sára se zmítá mezi svým svědomím, vírou i vášní a je nucena rozhodnout se mezi svou láskou a rodinou, což jsou dva naprosto rozdílné světy. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (153)
S oblibou občas listuji Strážnou věží, zejména sekcí s dotazy čtenářů. Při čtení této sekce se stejným dílem bavím absurdními otázkámi i ještě absurdnějšími odpověďmi (na sebetriviálnější dotaz je věřícímu seriózně odpovězeno z kontextu vytrženým, abstraktním a nicneříkajícím citátem z Bible) a stejným dílem je mi smutno. Nemám rád dogmatismus a fanatismus v kterékoli podobě - a esencí členství ve Svědcích Jehovových je, zdá se, být právě dogmatikem a fanatikem, tedy nepřipouštět si jakékoli pochyby o svém přesvědčení či o jeho schopnosti zodpovědět každou otázku lidského bytí. Právě v tomto bodě působí film To verderer naivně. Znám osobně několik fanatických lidí různých zaměření (byť se jim úporně snažím vyhýbat) a musím konstatovat, že jakákoliv racionální diskuse s nimi je nemožná a předem odsouzená k nezdaru. Film To verderer se však diváka snaží přesvědčit, že stačí poměrně málo k tomu, aby se vírou zaslepenému člověku otevřely oči, zejména že je prý potřeba láska. Film však nedostatečně vykresluje a zdůvodňuje psychologické motivy jednání postav, resp. je podává zkratkovitě, a působí tak nevěrohodně. Stejně tak se zde vyskytuje určitá tezovitost a přehnaná doslovnost (všichni víme, že Svědci Jehovovi rozdávají po domech své publikace s kýčovitými obrázky, stejně jako že odmítají transfuzi krve a věří v brzký Armageddon - film to však nezapomene několikrát zdůraznit a současně odsoudit, čímž pouze neinvenčně přebírá zažitý stereotyp). Snímku se však v žádném případě nedá upřít technická zručnost (zejména práce s kamerou a střihem je skvělá a upomíná stylem na jiná dánská filmová dramata poslední doby - kupodivu mívají v tomto ohledu dost společného) a herecké výkony jsou vynikající. ()
Téma vášně a trpělivosti v setkání víry s nevírou již stálo u zrodu zpracování vícera děl. Je právě TO, o čem jsem přesvědčen to jediné a pravé? Nebo mi z úzce vymezeného úhlu pohledu na svět něco podstatného uniká. Mladá dívka, jejíž víru testuje setkání s první láskou nakonec odsouvá zčásti zkostnatělá dogmata (přejatá výchovou) a vydává se svou vlastní cestou. Něčí pravda nemusí být nutně poplatná jinému, striktně a trojjedině. Film přichází s mnohaúrovňovou možností k zamyšlení… otázka hodnot, lásky k Bohu versus lásky k dítěti, témata identity, identifikace, introjektů, osobní svobody, bezmocnosti… vlastně volby, nejsou vynechána. ()
Ještě teď mi běhá mráz po zádech.. Chvílemi jsem jen kroutila hlavou nad tím, čemu je člověk ochoten uvěřit a podlehnout i za cenu vlastního života.. Rosalinde Mynster byla krásná a svoji roli zahrála lépe než přesvědčivě.. Skutečně jsem jí věřila všechny slzy i radost.. Kdo mě ale zaujal mnohem víc, to byl Johan Philip Asbæk.. Není to kdovíjaký krasavec, ale vyzařuje z něj něco, díky čemuž mě film bavil mnohem víc.. Možná to byla lidskost.. Každopádně byl úžasně přirozený a skutečný! I hudba je nádherná.. A líbí se mi, že film si na nic nehraje.. Vše je natočeno prostě tak, jak to chodí - a to je skvělé!!! ()
...je jednoduché vzít v zásadě banální příběh a rozcupovat ho na kousky... jenže Oplev to neudělal... nechal ho plynout a vyrůstat ze sebe sama a vrůstat do každého, kdo takovéto zrcadlo vidí... ...je nepochopitelné, že přes všechny zkušenosti lidstva nechápeme, že každá ne-láska posílá všechno a všechny do "někam"... pevně vystavěný příběh a robusní přímost neuhýbá... ()
Díky osobní zkušenosti jsem byla hodně zvědavá, jak se dánští filmaři s problematikou odchodu ze sekty vypořádají. Vcelku obstojně a věrně vystihli do jaké samoty se člověk vrhá, když zvažuje, zda opustí svědky Jehovovy. S denním odstupem bych však filmařům asi vytkla přílišnou zkratkovitost. Ta vnitřní proměna mi přišla příliš rychlá a snadná a neodpovídá tak úplně osobním prožitkům lidí, které znám a kteří tuto organizaci opouštěli. Až na pár drobností ale žádnou větší faktickou chybu ve filmu neshledávám. Rozhodně užitečný a prospěšný počin. Anders W. Berthelsen je přesný co by "hodný" a "sympatický" starší. Tedy z psychologického hlediska. Ale ty polodlouhé vlasy a strniště, to by jmenovanému staršímu rozhodně neprošlo... :-) ()
Galerie (15)
Zajímavosti (3)
- Ačkoli je film fikcí, na řadě míst se opravdu podobá životu Tabity. Titulky v závěru snímku, které odkazují na Sářinu (Rosalinde Mynster) budoucnost, přesně reflektují Tablitin skutečný život. (Rokle)
- Dánové tento film vyslali jako svého kandidáta na Oscara za rok 2009. Snímek se však nedostal pětice nominovaných. (Rokle)
- V závěrečné scéně je dívka, která se na Sáru podívá a usměje, "skutečná Sára", podle které byl snímek z části natočen. Její pravé jméno je Tabita a režisér přiznává, že inspirací pro natočení filmu mu byl její článek z roku 2006, jenž si přečetl v dánských národních novinách. (Rokle)
Reklama