Režie:
Philippe ClaudelScénář:
Philippe ClaudelKamera:
Jérôme AlmérasHudba:
Jean-Louis AubertHrají:
Kristin Scott Thomas, Elsa Zylberstein, Serge Hazanavicius, Laurent Grévill, Catherine Hosmalin, Frédéric Pierrot, Bryce Hitchcock, Pascal Demolon (více)Obsahy(2)
Juliette je po patnácti letech propuštěna z vězení. Jediná, kdo na ni čeká, je její mladší sestra, kterou naposledy viděla před svým nástupem do vězení. Léa ji ubytuje v domě, kde žije se svou rodinou. Juliette nemluví o ničem, co se stalo, co bylo ve vězení. Neptá se, proč ji sestra za celou dobu nebyla navštívit, proč jí nepsala. U soudu neřekla Juliette ani jednu větu na svou obhajobu, nic nevysvětlovala. Uzavřela se a mlčky přijala trest za své rozhodnutí, které bylo těžší než vše, co následovalo, než její život. Mezi oběma sestrami je mnohé nevyřčené. Je jen tenká hranice mezi tím, aby se jejich vztah navždy zpřetrhal nebo aby k sobě našly cestu. Z jednoho vězení Juliette vyšla, ale v jiném, je uzavřena navždy. Jak sama říká: "Nejhorším vězením je smrt vlastního dítěte."
Přes všechnu tragičnost je film Tak dlouho tě miluji příběhem o síle žen, o přijetí osudu, a odvaze nést následky vlastního rozhodnutí. Je to film plný emocí a neprolitých slz. Kristin Scott Thomasová a Elsa Zylbersteinová sklidily za své vynikající výkony řadu nominací a cen.
(oficiální text distributora)
Videa (1)
Recenze (128)
Velmi emotivní film se silným příběhem. Tak bych krátce shrnul toto drama, které ve mně zanechalo docela silný zážitek. A jako čerstvý otec vnímám tento film o to silněji. Začlenění vězně do společnosti není asi nikdy jednoduché a okolí na něj pohlíží většinou skrz prsty. Velmi dobře je to znázorněno i ve filmu Boy A. ()
"Největší vězení je smrt dítěte". Claudel při hledání hlavní hrdinky moc variant neměl. Potřeboval profesionálku z Evropy. Nedovedu si představit, jak by to dojebala Sandra Bulock, nebo jí podobné slepice. Holka jménem Kristin Scott Thomas to zvládla na výbornou. Vězení je z ní cítit i přes monitor LG. Krásný, smutný, drásavý, dobře zahraný a dobře zrežírovaný snímek. Poněkud složitý a náročný, nechte si to na víkend. ()
Výborná filmová káva. Silná, lahodná a přesně taková, která Vás povzbudí a zachutná na první doušek. Příběh dvou sester, které se tak dlouho neviděly. Dlouhých patnáct let a teď se spolu snaží po tak dlouhé době navázat vztah. Jedna v podání velmi dobré Elsy a ta druhá v podání excelentní K.S. Thomas, která svou rolí doslova, žije, dýchá s ní a všechny ostatní herce nemilosrdně válcuje a sráží dolů. Nevyřčené otázky a odpovědi. Bolest a smutek, který nevymizel ani po tolika letech. Skoro bez chyby, až na závěrečných pět minut. Škoda, mohla to být taková hezká pětka..... ()
Přišlo mi to až příliš kýčovité a příliš vykonstruované. Příjemný soundtrack na pozadí mě sice trochu uklidnoval nicméně jsem nezapadl do děje. Jedna z věcí, co mi velmi vadilo bylo, že sem to prostě a jednoduše neuvěřil. Úchvatná Kristin to jedině držela nad vodou, od chvíle co jsem ji ve filmu poprvé spatřil, mi byla nesympatická, což sice neměl být účel, ale stejně se klaním, jak to zahrála. ()
Uf, tohle byla síla…je sice pravda, že hned po prvních pár minutách filmu mi bylo jasné, že tato žena v podání KST označení vražedkyně nese spíš jako nálepku, než je by jí skutečně byla a taky je pravdou, že od okamžiku, kdy ve filmu vyšla najevo informace, že je lékařkou, jsem věděla, co se vlastně tenkrát stalo, ale přestože u jiných filmů by mě tato skutečnost rušila a vadila, tady snad byla záměrem….alespoň pro divačky matky…Bylo to tak křehké, tak odzbrojující, tak plné a bolestné, tak beznadějně nadějné. Prolínají se tu dvě hlavní linie filmu – první o tom, kterak lidé přichází o své bližní (někdo přijde o milovanou osobu při autonehodě, jiný ve válce, někdo rozvodem a pak následně jeho dcera přijde o svého otce jeho sebevraždou, někdo přijde o svou milovanou osobu odvržením a nepochopením, někdo o ni přijde odloučením, aby ji pak měl šanci opět „získat“) a druhá o tom, jak těžký úděl mají lidé z „druhého břehu“ (vězení) vracející se mezi většinovou společnost. Obě hlavní herečky mi rozdrásaly srdce do krve a připomněly tu prazákladní hodnotovou orientaci života…Dokonalý hudební doprovod byl pak už jen pomyslnou třešinkou na dortu, která bývá ovšem přeci tak důležitá :-). Dlouho jsem neměla takový pocit vděčnosti u nějakého filmu za to, že je…Děkuji… ()
Galerie (40)
Zajímavosti (5)
- Rovnako ako postava Michela (v podaní Laurenta Grévilla), aj autor a režisér Philippe Claudel bol dlhý čas (jedenásť rokov) učiteľom vo väzení. (Arsenal83)
- Film je venovaný pamiatke Rogera Viry-Babela, ktorý zomrel 15. mája 2006. Bol zabávačom, akademikom a francúzskym filmárom, priekopníkom audiovizuálneho vyučovania na Univerzite v Nancy. (Arsenal83)
- Název filmu je odvozen od textu písničky La claire Fontaine, kterou společně zpívají a hrají Juliette a Lys. (claudel)
Reklama