Obsahy(1)
Máma se mě na nic neptala, prostě si vzala bábu k nám. Teď tady leží uprostřed mýho pokoje. A já se o ni musím starat. Pořád. Vítěz studentské sekce Cinéfondation festivalu v Cannes. (oficiální text distributora)
Recenze (29)
Velice podařený snímek, tvůrcům se podařilo velice věrohodně ukázat realitu. Jsem spokojen. ()
I přesto, že "pouze" bakalářský, jedná se o zralý a silný snímek. Více takových v české kinematografii stěží najdete. S velkou chutí a nadějí budu očekávat, s čím paní režisérka přijde dál....85% ()
částmi jsem se nechtěl dál koukat. Motivy uplně nechápu, ale v situaci ve které se nachází, taky nemusí zrovna logika vždy platit. tím pádem je téma fakt silné, a po audiovizuální/technické stránce je to snad bez chyby. ()
Film pojednává o dívce, která je úplně normální dospívající slečnou. O matce, která ve jménu lásky a bez jakýchkoli pochyb přijme svou dementní maminku do péče a nastěhuje ji dospívající dívce do pokoje. Problém je to "do péče", matka je zaměstnaná žena tudíž převážnou část péče o přebírá dcera. Dívka to samozřejmě vnímá jako obrovskou křivdu a vnitřně se s tím nedokáže vyrovnat - jak se ztrátou pozornosti ze strany matky tak s nedostatkem volného času vlivem péče o umírající babičku. Jsou to pocity, které jsou samozřejmě pochopitelné - kdo říká, že ne tak není schopen dostatečně vnímat druhé. Neříkám, že je pochopitelné chování dcery, říkám, že její pocity jsou pochopitelné. Dobrý úmysl nakonec vede k tomu, že dcera ztratí o kousek více ze sebe - o kousek více lidskosti. O tom ale film není, že? Film pojednává (dle mého) o lásce jako takové, o tom, co jsme schopni obětovat druhému člověku. Myslím, že je to právě čas, to nejcennější. Obzvláště pak čas "obětovaný" člověku, kterého milujeme může být neuvěřitelně očistný - bohužel dcera (i vlivem babiččina stavu) není schopna ji vidět jako člověka nicméně jako břemeno. Ti, kteří tady píší komentáře typu:,, No jo, mladá generace" jsou velmi krátkozrací - zvláště pak to jde vidět v této době. Není to o generaci, není to o době ale o jednotlivcích - vždy budeme mít v naší společnosti lidi, jako dcera, matka a bohužel i jako je babička - a už nezáleží na pohlaví, jméně či čemkoli jiném - je to o charakteru, a sahat někomu do svědomí? Kdo jsem? Nevím, největší vypovídající hodnota tohoto filmu byli oči - oči dcery, která stojí na prahu svého života a už je v nich tolik chladu, oči babičky, která stojí na prahu konce svého života a je v nich tolik života, tolik vlídnosti. ()
Kvalitně natočený snímek, který jsem měla možnost shlédnout pri letošním VIII.ročníku festivalu Film ve znamení ryby v Olomouci. Fascinuje mě, že ačkoliv natočený za studií ještě na FAMU, uskutečňovali castingy pro 200-300 lidí... při obsazování si dávali pozor, komu co svěří... decentní podbarvení občas tóny, či krátkodobou melodií dobře dokreslilo děj... U málo filmů se mi zatím stalo, že jsem po shlédnutí nebyla schopná slov a tento je jeden z mála dalších - tedy tentokrát to bylo podmíněno trošku obtížnějším aktuálním velmi realistickým námětem... Ale doporučuju :) Po promítání byla krátká diskuze s kameramanem - normální studentské vyjadřování, což bylo fajné ;) ()
Reakce na odkaz od Spinosauruse ->>>> Nestahovat, zbytečně ze 119mb "získáte" pouze několikavteřinový fake z česko hledá superstar... ()
Doteď nevím, jaké pocity si z toho mám odnést. Mrazení, nenávist, lásku? Deprese? Prostě právem oceňovaný film, klidně bych ho zkoukla i v celovečerním podání :) jen tak dál ;) ()
Jasnejch pět, Coopře! ()
Reklama