Režie:
Blake EdwardsScénář:
Blake EdwardsKamera:
Frank StanleyHudba:
Henry ManciniHrají:
Dudley Moore, Julie Andrews, Bo Derek, Dee Wallace, Sam J. Jones, Brian Dennehy, Max Showalter, Nedra Volz, Deborah Rush, Walter George Alton, John Hancock (více)VOD (2)
Obsahy(1)
Na pomyslné stupnici smíchu obsazuje skvělá komedie Blaka Edwardse o morálce, lidském chování a krizi středního věku, 10, zcela určitě tu nejvyšší příčku. Je to film mnoha nálad, někdy sexy, někdy zamyšlených, někdy rozpustilých - ale vždycky naprosto přesně namířených na jeden cíl. Tím cílem je dvaačtyřicetiletý skladatel George Webber (Dudley Moore), muž který má všechno - a který to všechno může ztratit při svém obsesivním dobývání krásné mladé ženy (Bo Dereková), jíž zahlédne při její cestě na svatbu. S filmem 10, odstartoval Moore sérii skvělých komedií (Arthur, Micki and Maude), jež z něj udělali miláčka publika. Julie Andrewsová v roli Georgovi shovívavé maželky se touto komedií vrátila na filmová plátna po dlouhé absenci se stejnou vervou a vtipem, kterou později prokázala i ve filmu Viktor/Viktoria. Pro mnohé je však největší hvězdou filmu Bo Dereková, kterou George odhaduje přinejmenším tak na 12. Návštěvníky kin oceňovaná za fantastický výkon - jejíž role v komedii 10 z ní udělala první velký sexuální symbol osmdesátých let. A i poslední fakt je naprosto zřejmý. Komedie 10 od režiséra Snídaně u Tiffanyho, Dnů vína a Růži a sedmi úspěšných Růžových Panterů je jednou z jeho nejvtipnějších a nejpropracovanějších prací na tomto poli. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (20)
V Americe úspěšný film, ale já teda takhle zoufalou komedii už dlouho neviděl. 1: Je to příšerná nevtipná nuda, roztažená na 2 hodiny. Děj nulový, tempo mrtvolné a ještě ubíjené debatami o ničem a výtahovou hudbou. 2: Je to o krizi středního věku. Na tu nejlépe pomáhá být bohatý úspěšný skladatel... to se pak můžete sebrat, je to Mexika, ztrapňovat se jak chcete, ale stejně zvládnete vyměnit čtyřicítku (Julie Andrews nezestárla pěkně) za "krásnou" dvacítku (Bo Dereková ovšem vypadá jak levná štětka). Když to přejde v klidu se vrátíte domů a bude Vám odpuštěno. 3: Hlavní hrdina je idiot a Dudley Moore je jako komediant zoufalý až jsem se styděl; nechápu že se mi kdysi líbil třeba Arthur. Nejhorší Edwardsův film a ztráta času. ()
Tohle je typickej příklad americkýho movie, kterej je naprosto o HOVNĚ a je úplně jedno z jakýho pochází období, v 70. letech akorát s příměsí ženských vychrtlin, kdo tenkrát nevypadal jako kost a kůže, tak asi nebyl dostatečně cool, což se ovšem po desetiletí periodicky opakuje. Osobní krizí znechucený muž středního věku, hudební skladatel žijící samozřejmě v přepychu, poohlížející se po mladym masu a radící se s psychiatrem, nebo jeho gay friends se pomocí kněze dopídí vysněné kosti, kterou náhodně záhlédl jako nevěstu ve svatební koloně a kvůli který se vydá až do Mexika, kde však zažije trpký zklamání, což neni úplně špatnej nápad, kdyby to ovšem nebylo natočený timto stylem a ještě jako komedie. Celou tuhle břečku s Dudley Moorem provází otravný zpěvy s hrou na klavír a celkově trapný situace, telefon, pád ze svahu, nateklá huba apod., a to co zde mohlo aspoň trochu za něco stát, třeba představy postavy, zde zůstalo nevyužito, navíc záběry na obnažený těla žen či mužů u jeho souseda možná v 79. někoho pobouřily, ale i tehdy to ve filmu muselo působit jako něco zcela zbytečnýho navíc, asi jako celá tahle nudná trapodie, trvající nesnesitelný dvě hodiny. PS. Opalovat se v teplákový soupravě ve spalujícím slunci na mexický pláži je taky super. ()
"Ten mizera naproti má silnější dalekohled než my." Ze zkušenosti vím, že nic jako krize středního věku u mužů neexistuje a kromě toho ji mám už dávno za sebou. Jenže šmírák, falokrat (ani strejda Google si není úplně jistý, co to je) a zbabělec George si jí teprve prochází, tak k němu budu shovívavý. Kdybych totiž nebyl, tak bych musel napsat, že mě nepobavilo jeho "směšné" lezení do svahu, jeho "legrační" zvedání nohou v pálivém písku a dokonce ani jeho "bláznivé" odbíhání od sexu ke gramofonu. Přesto jsem poznal, že u toho všeho jsem se měl smát, dokonce se i za břicho popadat, ale přiznám se, že třeba taková služebná u faráře mě pobavila mnohem víc. Já jsem se však na tento snímek díval zejména proto, abych mohl ocenit krásu a sexuální apetit Bo Derek. V tomto směru jsem byl naprosto uspokojen, ale pokud někdo hodlá tento snímek sledovat pro ukojení podobně nízkých pudů, tak ho musím upozornit na to, že první hodina je naprostou ztrátou času. ()
Cinemax přináší někdy filmy, které neznám a tohle byl ten případ. Vcelku úsměvná komedie o jednom hudebním skladateli, který má vše a hledá co nepotřebuje. Neúspěšný sex s kráskou, které nakonec zachránil snoubence, neúspěšný sex s dívkou, která si myslí, že je příčinou nemožnosti erekce svých partnerů a barman, který má pochopení je vyvrcholení filmu v Mexiku, kam se hlavní hrdina, hnán svou posedlostí vydává. Pronásledováním krásky, kterou zahlédl přijde téměř o vše co měl, ale nakonec se dostává zpět do náruč té, která ho miluje. ()
Překvapivě netriviální, intelektuálno s naprostým humpoláctvím míchající, osvěžující počin, který si rozhodně mnohem více zaslouží svou popularitu tehdejší než tu pozapomenutost dnešní. Ono bizarní podhodnocení zde si vysvětluji spíš poměrně specifickou kombinací místy až allenovského feelingu, fyzické komedie připomínající málem Atkinsonova Mr. Beana a občasné situační absurdnosti než nějakými zásadnějšími chybami filmu samotného. Desítka samozřejmě není vyloženě komplexní charakterovou studií mužské menopauzy, na to je příliš zakotvená v komediálním paradigmatu a v jistých ohledech poněkud specificky zabedněná, nicméně i přes všechen ten nonsens a všechna ta prsa nabízí mnohem inteligentnější, vyzrálejší a konečně i pravdivější filmovou reflexi tohoto podivného údobí v mužském životě než třeba Bajgarova Teorie tygra. --------------- Velmi osobitý Dudley Moore je docela výhra, protože protagonista George Webber i přes svou neoddiskutovatelnou podmanivost balancuje na hraně ztráty divákových sympatií vcelku často; jen o fous méně charismatu a film by se z toho už nevzpamatoval. Julie Andrews má mnohem méně prostoru, ale využívá jej dobře, přičemž scény jich dvou jsou brilantní a chemií nabité. Bo Derek... je Bo Derek. Možná není náhodou, že ji proslavil právě tento počin, v němž ztvárňuje de facto objekt, z kteréžto škatulky se po celou dobu nijak zvlášť nevymaní. --------------- Kašlete na hodnocení, ledaže opravdu nesnesete poněkud volnější tempo sedmdesátkové kinematografie anebo ve vás výše zmíněný bizarní koktejl přístupů vyvolává hrůzu. Anebo jej hodláte brát vážněji, než by měl být brán sám jeho protagonista. --------------- P. S. - Mezi tímto snímkem a Days of Wine and Roses bych skoro přemýšlel, zda má Blake Edwards jakousi zvláštní úchylku pro natáčení lidí ve stavu opilosti... ()
Reklama