Obsahy(1)
Dnešní příběh je inspirován skutečnou událostí a zabývá se otázkami lidské lhostejnosti k osudu druhých i tichým hrdinstvím všedního dne. Pan Kučera (V. Preiss) není příliš odvážný muž, možná je v jistém ohledu dokonce „bačkora“. To si o něm alespoň myslí jeho tchyně (S. Budínová) i manželka (H. Maciuchová), která se s ním chce na popud své matky rozvést. Kučera si všímá okolí a když neurvalý a věčně opilý soused Parma (B. Poloczek) bije svou ženu (J. Drbohlavová), ozve se. Jenže ho nikdo nepodpoří, každý se v domě stará jen o to své… Nerozhodný, bázlivý Kučera však v kritickém okamžiku dokáže, že opravdovým hrdinou skutečně je… (Česká televize)
(více)Recenze (24)
Takoví herci a přitom taková strašná kravina. Viktor Preiss v roli suchara, který akorát neustále vede prázdné rádoby chytristické kecy, je ústřední postavou něčeho, co trvá jenom hodinu, a přesto je potřeba se hodně přemáhat, aby to člověk dokoukal do konce. Kromě nekonečných prázdných dialogů o ničem a věčně nalitého údržbáře se zde nevyskytuje vůbec nic. ()
Nepřestává mě překvapovat Bronislav Poloczek. Podobných rolí odehrál dost, ale pokaždý si to náramně užiju. Naopak Preissovo mudrování s dost otřesnou Švehlovu je na hranici snesitelnosti. Takže po velmi slibném začátku následuje téměř hodina ničeho. Námět dobrej, ale vystačilo by to na dvacet minut. ()
Scenář napsal dneska známý novinář Josef Klíma, který vycházel ze skutečné události. V dnešní době, kdy jsme až přezásobeni negativními činy lidské smečky, tak už je význam tohoto filmu jiný, než v době, kdy se realita tak mediálně cenzurovala. Film jsem viděl jako vzpomínku na nedožité 80. narozeniny Bronislava Poloczeka, který zahrál svoji roli jak ho známe, bravurně. ()
Aspoň pro něco je to coronavirové období prospěšné. Díky němu vznikla ČT3, která začala každý den vysílat minimálně tři inscenace nebo malé televizní filmy, z nichž velká většina na televizní obrazovce nikdy nebyla. A že se v Národním archívu takových věcí válí, to je stará známá věc. Tahle hodinová inscenace má všechny atributy lidského dramatu. Výborné herecké výkony přidávají ohromnou věrohodnost. Jak Viktor Preiss v roli ušlápnutého pana Kučery, Hana Maciuchová jako jeho žena nebo Bronislav Poloczek v roli agresivního ožralce a Kučerovic souseda Parmy. Příběh o soužití lidí v paneláku, kteří jsou lhostejní k násilnostem ke své ženě a dceři věčně opilého Parmy stojí hlavně na zmíněných hereckých kvalitách. Celou dobu jsem si říkal, proč se inscenace jmenuje Skok, v závěru jsem pochopil. Zajímavou a místy disharmonickou hudbu složil Pavel Eliáš. ()
Docela se divím jaká všechna témata Sokolovský točil. Tady jsme na míle od fabrik a dřevem obložených zasedaček závodních výborů. Zde se jedná o klasické domácí násilí. Rok 85 to byla jiná doba ... Ženy na tom nebyly jako dnes a domácímu násilí se nevěnovala taková pozornost jako v současnosti. Když byl slyšet bugr od sousedů, spíše platilo být zticha a nevměšovat se. To byla většinová taktika pro běžného občana vlastně platící pro celý komunismus. Nezajímat se, nevměšovat se. Maximálně tak zabouchat na zeď. Poloczek tu skvěle ztvárnil fotra co nejde pro ránu daleko. Preisse mám moc rád, ale tuhle roli jsem mu moc nevěřil. Hanička Maciuchová byla opět krásná a noblesní. U Drbohlavové jsem měl pořád tendenci koukat, zda nemá králičí zuby... .-). Jasně, je to normalizační záležitost, ale tepala ve své době do celkem ne moc řešeného problému snad i díky Klímovi a proto dám o jednoho ruma navíc. * * ()
Galerie (4)
Zajímavosti (1)
- Když se Viktor Preiss pokouší vyrazit dveře, otřásá se nepřirozeně celá zeď, takže je poznat, že je to jen kulisa. (offlineman)
Reklama