Režie:
Masaki KobajašiScénář:
Šinobu HašimotoKamera:
Kazuo YamadaHudba:
Tóru TakemicuHrají:
Toširó Mifune, Jóko Cukasa, Gó Kató, Isao Jamagata, Tacuja Nakadai, Ecuko Ičihara, Tacuo Macumura, Takamaru Sasaki, Joširó Aoki, Džun HamamuraObsahy(1)
Hrdinou příběhu je stárnoucí samuraj Isaburo. Žije poklidným životem, dokud mu jeho pán nepřikáže aby oženil svého syna Yogora s konkubínou, jež upadla v nemilost i přesto, že vládci porodila syna. Ačkoliv se Isaburo zprvu zdráhá, Yogoro přijme Ichi za ženu a zakrátko se mezi nimi probudí silný cit. Jijich láska starému samuraji vrátí síly a tak když zemře vládcův starší syn a on pošle pro Ichi, aby mu stanula po boku jako matka jeho dědice, Isaburo se pánovi postaví na odpor. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (78)
Je to vydarená historická dráma. Má dosť dobrý príbeh o starnúcom samurajovi, ktorý žije poslušným životom so svojou rodinou, až kým mu pán nenariadi, aby svojho staršieho syna oženil s konkubínou, ktorá síce pánovi porodila syna, ale aj tak upadla do jeho nemilosti. Síce sa im to moc nepáči, ale aj tak radšej súhlasia a časom sa do nej starší syn skutočne zamiluje a všetci si ju obľúbia. Lenže keď umrie pánov dedič a a im je prikázané, aby konkubínu vrátili, otec so starším synom to už nedokážu tolerovať a postavia sa systému. So spracovaním som veľmi spokojný, o nejakom rýchlom tempe sa tu samozrejme hovoriť nedá a film sa väčšinu času odohráva na pár miestach, ale to nie je ani najmenší problém. Už od začiatku si ma to úplne získalo, skvelo podané postavy, ktorým sa nedá nefandiť a rovnako aj vzťahy medzi nimi, k tomu skvelá prezentácia samurajského systému a povinností so všetkými kladmi aj zápormi a samozrejme aj celá tá nespravodlivosť, ktorá je navyše aj dobre gradovaná prostredníctvom mnohých zaujímavých dialógov. Jediným čiastočným záporom je, že v strede filmu to na nejaký čas zostane stáť na mieste, pričom cítiť, že sa to už dá riešiť len jediným spôsobom, no aj tak sa to ešte trochu naťahuje. Ale ten zvyšok filmu to už opäť plne vynahradí, takže väčšina filmu je skutočne skvelá a ten stred aspoň nadpriemerný. Akcie je tu priemerné množstvo a som s ňou nadmieru spokojný. Všetka sa nachádza v záverečnej tretine a je to presne ten typ súbojov na meče, aké mám rád a navyše aj so skvelými sprievodnými situáciami. Napríklad taký súboj medzi dvomi samurajmi, ktorí sa rešpektujú a mohli by byť dobrými priateľmi, ale povinnosti ich nútia stáť proti sebe je skutočným zážitkom. Herecké obsadenie je skvelé, Toshiro Mifune v hlavnej úlohe je opäť vynikajúci a dokonca mám pocit, že ešte viac, než obvykle, ale získala si ma aj postava konkubíny, jeho syna, ale prakticky aj všetkých ostatných. Réžia a technická stránka sú perfektné, vizuálna stránka, atmosféra, všetko je na vysokej úrovni. Plné hodnotenie tomu ušlo len tesne, za čo môže práve tá slabšia stredná časť, ale aj tak je Vzbura výborný film a v rámci svojej kategórii sa jedná o jeden z najlepších predstaviteľov vôbec. 83% ()
Minimalisté historické drama, které nám ukazuje jak byla utvářena společnost v japonské minulosti. Vhodně zvolený černobílý materiál podrhuje syrovost příběhu, nebylo třeba ani stavět nákladné kulisy, filmaři si bohatě vystačili s jedním domem a pár místnostmi. Díky závěrné bitvě jsem dospěl k přesvědčení, že jsem film musel jako dítě vidět v televizi. Tóru Takemicu opět složil pro mne neposlouhatelnou hudbu. ()
Každý musí žít svůj život. To je hlavní poselství tohoto filmu. Není možné do nekonečna brát ohled na druhé, na tradice, na rodinu, na povinnost vůči společnosti. Pokud si neuchováme alespoň kousek vlastního já a vlastní hrdosti, život ztrácí i ten poslední smysl. Ostatně to bylo i tématem Americké krásy. V japonských podmínkách je však tato myšlenka ještě o poznání naléhavější a znepokojivější. A Vzpoura je o ní nádherným filmem. ()
Až dosud by mou polochorou mysl nenapadlo, že budu nějaký film definovat jako něco mezi antickou tragédií, tragickou romancí, klasickou samurajárnou se zábavnými souboji a zároveň k tomu tu příjemně komorní, tu dramaticky rozmáchle (nemyslím výpravou). Děj je možná až překvapivě univerzální, přitom stále pevně stojící na základech samurajského kodexu cti a s tím spojené poetiky, takové malé vzpourání proti vyšší šlechtě, která se chová sviňsky funguje i v téhle podobě, navíc když přisluhovači drze zdupou zenovou zahrádku, hanba jim. Naprosto geniální je gradující závěr, kde jsem se dočkal několika naprosto skvostných vrcholů, které jsem sledoval s dechem tak zatajeným, že by ho neodhalila ani spojená klikal Hercula Poirota se Soudcem Ti a radou Vacátkem navrch. Vzývejme Toširó Mifuneho, nechť jeho lesk nikdy nevybledne. ()
Další z vynikajících filmů pana Kobajašiho. Poutavý, silný a působivý ve svém zobrazení i ve svém sdělení. Atraktivní ve svém zasazení do romantického prostředí dávných samurajských časů. Vznešenost, morálka, obřadní pravidla etikety, podřízenost a vyžadovaná poslušnost. Ale i v takovýchto přísných podmínkách hierarchie stačí jedna pověstná kapka, aby pohár trpělivosti s pokryteckým a amorálním představitelem moci přetekl. A začíná boj proti zavedeným pořádkům, proti zneužívání moci, za sebeúctu, sebeurčení a vlastní čest. Donkichotský boj vážně naruší i zdánlivou rodinnou soudržnost a jedinec musí vynaložit veškeré své fyzické i morální síly, aby obhájil svůj malý životní prostor. V tomto boji exceluje samuraj ve výslužbě Isaburo Sasahara (vynikající Toširo Mifune), kterého nevyvede z míry sebevíce bezvýchodná situace. Z dalších rolí se musí zmínit Isaburův syn Jogora (Takeši Kato), zapuzená konkubína Iči (Jóko Cukasa), Isaburova panovačná manželka Suga (Mičiko Otsuka), bojacný Isaburův syn Bunzo (Tacujoši Ehara), velký pán Masakata Macudaira (Tacuo Macumura), mocní Šobei Cučija (Isao Jamagata) a Geki Takahaši (Šigeru Kójama). A zajímavý Isaburův přítel Tatewaki Asano (Tacuja Nakadai) se svojí nevděčně schizofrenní úlohou v příběhu. Úchvatný a nezapomenutelný příběh o boji jednotlivce proti bezpráví, nespravedlnosti a amorální autoritě moci a jejího zneužívání. O cestě svědomí. ()
Galerie (46)
Zajímavosti (3)
- Natáčení probíhalo převážně ve studiu Toho v japonském Tokiu. (Terva)
- Väčšinu samurajov vo filme možno vidieť, ako nesú dva meče. Toto bola prax v Japonsku známa ako daisho. V preklade to doslova znamená „veľký-malý“. Väčší meč bola katana, ktorá sa všeobecne používala na boj a súboje. Krátky meč bol buď wakizashi alebo tanto, z ktorých posledné sa najčastejšie spája s rituálnou samovraždou seppuku alebo Harakiri. (Bilkiz)
- Tóru Takemicu složil hudební doprovod výhradně pomocí tradičních japonských nástrojů, jako jsou šakuhači, biwa nebo taiko. (Terva)
Reklama