Režie:
Masato HaradaScénář:
Masato KatóKamera:
Gen KobajašiHudba:
Takacugu MuramacuHrají:
Šin'iči Cucumi, Cutomu Jamazaki, Ken'iči Endó, Jukidžiró Hotaru, Naomi Nišida, Maho Nonami, Denden, Jukijoši Ozawa, Tomorowo Taguči, Nao Ómori, Masato Sakai (více)Obsahy(1)
Osu filmu tvoří letecká katastrofa, při níž v srpnu 1985 v horách prefektury Gumma zahynulo 520 lidí. Psychologický náboj, který nedá divákovi vydechnout od počátku až do konce, však není dílem události samé, nýbrž mezního napětí, jež vnese do světa Kazumasy Jukiho, redaktora prefekturních novin. Napětí zcela srovnatelného s napětím horolezce, pokoušejícího se o svůj životní výkon. (Eiga-sai)
(více)Recenze (8)
Hedonik či nie (ad Adrian), toto je maximálne tak naratívny bordel. Dali sa z toho spraviť zhruba tri dobré filmy (jeden o hektickej práci redakcie denníka, druhý o nástrahách workoholizmu, tretí o hrôzach leteckej katastrofy), ale toto je guláš všetkého menovaného, s nejasným "posolstvom", krívajúcou gradáciou a bez toľko potrebnej katarzie. Zbesilá obrazová montáž sa snaží o akcentovanie (ne)riadeného chaosu v prostredí redakcie, ale zlyháva remeslo - strihy často nenaväzujú, orientácia v priestore je nemožná. Kamera robí na profesionálny film niekedy až neuveriteľné pohyby (nezvládnuté švenky, šialené zoomovanie), ktoré pôsobia rušivo. A aby toho nebolo málo, stopáž je hriešne naťahovaná, 145 minút bolo na nevydržanie. 5 / 10 ()
Splneny sen narativneho hedonika :) , alebo detailny, neidealisticky pohlad na pracu redakcie dennika vo svetle leteckej katastrofy. ()
Pokud jste od Yokoyami něco četli, tak asi víte, že by nebylo záhodno se příliš upínat na atraktivní vějičku v podobě filmu o "jednom týdnu po svého času nejhorší letecké katastrofě s nevyjasněnou příčinou procedurálním pohledem místních novin v kombinaci s horolezectvím", protože to jsou aspekty tvořící čistě rámec a v podstatě až to úplně poslední, co autora zajímá. Zajímá ho totiž japonskou společnost odhalující pohled skrze mikrokosmos redakce lokálního plátku, kterým proplouvá hlavní "úslužně připosraná, ovšem v jádru wannabe rebelská" postava Yuukiho (ne)bojující s větrnými byrokratickými i vnitropolitickými mlýny a nepsanými pravidly (nejen) uvnitř redakce. A toť vše. Yokoyamovy knihy táhnou postavy a nikoli děj; nejinak je tomu i v případě této adaptace. Výsledkem je nikam nespěchající ploužák (což není zápor), který nejde nejaponskému divákovi na ruku. Problém je, že byť je jasné, jakou roli plní v knize linie po sedmnácti letech, tak zde tuto úlohu nezastává. Není totiž linií, která by chladnému procedurálu dodala emoční zastřešení. Naopak právě její cca půlhodina rozesetá skrze celou stopáž je vyloženě navíc. ()
Az Kurosawovky pojate novinarske drama na palete dvou a pul hodin. Je rozhodne videt, ze reziser Harada ma praxy z Hollywoodu. (Tam se nechal casto inspirovat koneckoncu i prave zmineny Kurosawa.) Kvalita filmu je urcite v jeho nametu, jiz zminovane rezii a take diky herectvi Shinichiho Tsutsumiho. Film je to dlouhy, ale vse je vypraveno tak, aby se divak dobre orientoval a prolinajici se casove roviny jenom dodavaji na autenticite cele vypovedi. Snimek je skvelym vhledem nejen do zminovane problematiky : media a katastrofy, ale take do fungovani japonske spolecnosti a pracovniho prostredi. Na cepeli noze neustale balancujici novinar Yuki, mi pripomel hodne postav z mych oblibenych samurajskych pribehu at uz literarnich nebo filmovych. Snad pro jeho na japonce nevidanou az neuctu k (nekorektnim) autoritam - (vrcholek pomyslne firemni pyramidy - vydavatel v podani legendy japonskeho filmu Tsutomu Yamazakiho). Ve vedlejsi roli objetujiciho se citliveho zurnalisty skveli Masato Sakai. ()
Letecká katastrofa příběhu vytváří jakési kulisy, ale ve filmu o ni vůbec nejde, stejně jako kupodivu není příliš rozvinuto ani téma žurnalistiky jako takové (až na několik málo motivů). Obsahově jde, nemohu si pomoci, především o poměrně obecnou úvahu o životě. Tato kombinace (univerzální téma zasazené do velmi neuniverzální situace) je dosti ojedinělá a nefunguje špatně, celkové vyznění však není nikterak revoluční. "Nahoru lezu proto, abych zas mohl slézt dolů." ()
Check - double check a jeho nástrahy. A oveľa viac. ()
Nemám rád horolezectví jako sport. Pokud byla nějaká paralela mezi vyobrazeným Yukiho redaktorováním a jeho výstupem na horu, pak pomáhej pánbůh, okatěji, kýčovitěji a hloupěji snad ani životní příběh hlavního hrdiny nešel vyjádřit. 4* jsou za novinářský příběh, za redaktory pracující s japonským nasazením a přespávající na sofa ve foyer redakce a tak podobně. A za kvazidokumentární formu, přičemž divák by lehce nabyl dojmu, že sleduje film natočený o několik dekád dříve ale s použitím ruční kamery, víte, takovým tím moderním, klipovitým, roztřeseným stylem majícím vzbudit zdání co největší autentičnosti. Kéž by to ale nebyl jen dojem... ()
Natahovaný a přitom hektický příběh novinového redaktora pátrajícího po okolnostech letecké katastrofy. ()
Reklama