Režie:
Hadžime KadoiScénář:
Dai SakóKamera:
Jukihiro OkimuraHrají:
Hidetoši Nišidžima, Ren Ósugi, Šun Sugata, Nene Ócuka, Kaoru Kobajaši, Lily, Šúdži Kašiwabara, Rjóko Takizawa, Jošie ÓcukaObsahy(1)
Minimalisticky pojatý debut sálající velkým vnitřním napětím rozehrává intimní konflikt spjatý s titulní dovolenou. V tomto případě se totiž jedná o odměnu pro vězeňského dozorce, který přijme traumatizující post asistenta při popravě. Film se zaměřuje na dozorce, který si zrovna bere mladou vdovu s malým chlapcem. Jelikož kvůli předchozí nemoci své matky vyčerpal veškeré volno, nemůže si dovolit jet na líbánky, které by zároveň byly příležitostí najít cestu k odtažitému nastávajícímu synovi. Hrdina tak čelí dilematu, neboť již jednou post asistenta zastával a dodnes ho mučí vzpomínky s tím spojené. Z detailů každodenních úkonů vězně film skládá obraz trvání, které má být přetnuto vykonáním rozsudku, a dlouhé záběry dávají vyznít vnitřnímu pnutí postav. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (7)
Japonské uchopení příběhu o lidech čelících popravě není žádná plačtivá Zelená míle či Mrtvý muž přichází. Naopak je zde delikátně vystavěný příběh o odosobněném systému a lidech, kterých se jeho rozhodnutí dotýkají. Nicméně film nepolemizuje s trestem smrti, naopak sleduje lidi vystavené zážitku smrti, kteří se přes něho ovšem musejí přenést. Život zde figuruje coby trvání a smrti jako událost, jež ho přetne. Žádné křiklavé emoce a velkohubě přetřásané etické otázky, ale naopak minimum slov vyvážené maximálním vnitřním napětím. ()
Na tomto snímku se dá krásně ilustrovat přísloví "méně je někdy více". Scénář i režie sází na úspornost (v oblasti dialogů, hudby, střihu, scén jako takových, herectví), ale dopad na diváka - je-li vnímavý a trpělivý - je větší, než kdyby zpod tučného nánosu smyčcové, prvoplánově dojímavé klišovité hudby zaznívaly šroubované repliky. Divácký prožitek je pak intimnější a opravdovější. Kyûka je výtečné japonské drama o hledání štěstí, morální povinnosti, sebeobětování, životě pro smrt, smrti pro život. A o lidech mezi tím. 4,5 hvězdičky. ()
Zvláštní film, protože celou dobu se tenhle snímek jevil jako přesný průměr, ale u pohledu na závěrečné scény, ve kterých figuruje prázdná vězeňská cela či pohled na obrázek úplné rodiny, který nakreslil malý chlapec, mi to došlo. Tohle není film, který by se vyloženě vyžíval z toho, že je někdo odsouzen k smrti. Film prakticky neobsahuje žádné řekněme "kudrlinky" jako např. v Maundy Thursday či zmiňovaná The Green Mile. Síla tohodle filmu je v obrazech, které ukazují, jaká je realita a nic navíc nepřídávají. Japonci se nesnažili udělat nějaký podobně dojemný film, jak jsem zmiňoval výše. Závěr filmu nám poskytne prolínání smrti a opětovné radosti ze života, které je tu vyobrazeno velmi nenuceně, velmi přirozeně a realisticky. Tenhle snímek asi nikdy nebude patřit mezi ty nejlepší, ale za to jakým unikátním způsobem byl celý film podán si zaslouží uznání. Proto dávám 80%. P.S.: A závěr nebyl vůbec natahovaný. Takovéhle konce mám rád. ()
Vzhledem k tématu velmi tichý a dosti depresivní snímek na téma práce dozorců, odsouzenců na smrt, a zejména pak o traumatizujících okamžicích asistence při popravě - o to více kontrastní, že následující den má hlavní hrdina svatbu a volno na líbánky je jeho odměnou za splněnou a duševně značně náročnou práci vykonanou při samotné popravě - vymazat takové vzpomínky z hlavy není vůbec jednoduché... ()
Krásný příběh o muži, který si vybere dovolenou, aby strávil líbánky s ženou, kterou si právě vzal a sblížil se s jejím šestiletým synem, na úkor, že bude jeden z popravčích. Dlouhé němé scény, které napínají atmosféru nejsou nejspíš pro každého, ale pro mě to bylo další skvělé dílo, co nám přinesl východ. ()
Reklama