Obsahy(1)
Zábavno-hudobný program Milana Lasicu a Júliusa Satinského. (oficiální text distributora)
Recenze (52)
Povedzme si pravdu, moderné slovenské relácie nestoja za recenziu či hodnotenie. Za to old-school relácie ako Ktosi je za dverami stoja za to. Nepozerám to na dennej báze ale aj tie časti, ktoré som videl mi vyčarili úsmev na tvári. Dve legendy Lasica a Satinský si do svojej relácie volajú zaujímavé osobnosti a absolútne serú vtedajší režim. Určite sa táto úžasná relácia zapísala do dejín slovenskej kinematografie a hlavne do môjho srdca. Keď som išiel na drevo mi zachránilo prijímacie skúšky, takže vďačím za to aj tejto relácii. ()
Čaká ma dodatočné ospravedlnenie sa, že som aj ja podľahol zvrátenosti hodnotiť a komentovať v ČSFD aj niečo iné ako celovečerné hrané filmy. Pri tomto trende sa o nejaký čas dočkáme komentára: "Dnes jsou rohlíčky obzvlášť dobře propečené." Ale späť k L+S a ich nezabudnuteľnému programu. V Československu bolo niekoľko vynikajúcich komických dvojíc a L+S boli nepochybne jednou z nich. Originalita, vynaliezavosť, nevyhnutná komplementárnosť, výborná hudobná zložka, do ktorej sa obaja aktívne zapájali a mnoho ďalšieho je dôvodom, že program Ktosi je za dverami bol niečím, čo v období normalizácie pôsobilo na nás, ako zázrak a ani pri občasnom reprízovaní nemá človek pocit, že sa pozerá na výtvor, ktorému tiahne na štyridsiatku. ()
Trošinku dám menej ako sa tu všade píše.Myslím,že tomu ich humoru rozumelo len pár ľudí ... Lenže sa to tu boja napísať ,že tomu nerozumejú tak dajú plný počet hviezdičiek z akéhosi strachu . Z odstupom tridsiatich rokov,vyvanul z toho všetkého akosi vietor. Na Lasicovi mne osobne vždy vadilo ,že stále len hrá hereckú rolu nikdy neukáže svoju skutočnú tvár.Satinský bol pre mňa o triedu lepšie a na nič sa nehral ... Dovolím si tvrdiť dokonca ,že to na mňa pôsobilo s určitým pohrdaním spoluobčanom a násilnom exibicionizme hlavných protagonistov.Vtieraním sa intelektom do priazne v českej republike. Čo sa z časti vtedy aj podarilo. ()
Ako hovorí apoštol Pavol: „ keď som bol dieťaťom, hovoril som ako dieťa, myslel som ako dieťa.“ Keď som dospel, zanechal som detské spôsoby. Keď som bol mladší, nechápal som tomuto humoru, zdal sa mi nudný. Keď som podrástol, zaplakal som že v našom kultúrnom prostredí je tohto inteligentného skutočného humoru ako šafranu ak vôbec. ()
Čo napísať k dvojici Lasica a Satinský? Až kým ich nerozlúčila Julova smrť, vyvárali humorné dialógy a zabávali národ inteligentným humorom so štipkou „podrypovania“ do režimu. K tomu patrili skvelé pesničky Jara Filipa. Ak mali zaujímavého hosťa, o to lepšiu porciu zábavy sme dostali. Musím povedať, že keď som bola mladá, ich humor ma až tak nebavil, lepšie som ho pochopila, až keď som dozrela a páni jeden po druhom začali odchádzať. ()
Reklama