Režie:
Russell MulcahyScénář:
Katie FordKamera:
Thom BestHudba:
Christopher WardHrají:
Sigourney Weaver, Henry Czerny, Ryan Kelley, Austin Nichols, Carly Schroeder, Ele Bardha, Lauren Mae Shafer, Sam Logan Khaleghi, Tevis R. Marcum (více)Obsahy(3)
Pravdivý příběh Mary Griffithové, bojovnice za práva gayů, jejíž dospívající syn spáchal sebevraždu, protože matka nedokázala přijmout jeho odlišnou orientaci. Adaptace stejnojmenného románu Leroye Aaronse, který vyšel v roce 1995... Bobby Griffith (Ryan Kelley) pochází z konzervativní presbyteriánské rodiny. Když začne dospívat, uvědomí si, že je asi gay. Svěří se s pochybnostmi o své sexualitě staršímu bratrovi, a tato informace se díky tomu dostane i k ostatním sourozencům a rodičům. Všichni jsou ochotni, i přes odpor k takovému překvapujícímu odhalení, stát při něm. Kromě matky. Mary (Sigourney Weaver) se s tím nedokáže smířit, je přesvědčená, že její syn spáchal hřích a chce, aby se změnil s pomocí církve. Bobby se rozhodne, že nejlepší bude odejít z domu a doufá, že matka najde způsob, jak ho přijmout takového, jaký je. Mary ale neochvějně trvá na svém, a tím dožene syna k sebevraždě. Nikde pak nedokáže najít útěchu, ani v kostele. V zoufalství se obrátí na komunitu gayů a zjistí, že podpora někdy přijde z míst, od kterých bychom to nejméně očekávali. (TV JOJ)
(více)Recenze (131)
Když se berou náboženské texty doslova, je to průšvih. Používat tři tisíce let starou knihu napsanou v úplně jiném konextu a v jiné tradici jako neotřesitelnou sexuologickou příručku pro současnost, nemůže fungovat. Snad jenom v tom, že se ukáže, jak byla tehdejší zaslepenost stejná jako ta dnešní. Dávám filmu o střetu bigotnosti s realitou tři hvězdy jen za téma a výkon Sigourney Weaver. _____ Jinak je totiž film sám o sobě typická televizní produkce s jednoduchými, stokrát opakovanými schématy o uvědomění si, že svět je ve skutečnosti mnohem složitější místo, než aby se dal vykládat na základě jednoho (i když rozsáhlého) textu. Zvlášť když se z něj navíc vybírají jen určité pasáže. ______Snímek je dojímavý a návodný jako leporelo pro děti s až trestuhodně jednoduchým popisem cesty od jednoznačného odmítání až k absolutnímu pochopení. Je to dost trapný kýč, kde nechybí návodné představy (homosexuální mladík z věřící rodiny se vidí jako svázaný ostnatým drátem) ani americkou kinematografií tak milovaná scéna veřejného projevu, kdy konečně někdo (v tomhle případě matka) emotivně vysvětlí, jak je ona konečně osvícená a všichni ostatní (chovající se stejně jako před půl hodinou ona) najednou zpátečničtí. Závěrečná scéna objímání se na gay pochodu byla až urážlivě pitomá - odpusťme si, co jsme si, Bůh nás všechny miluje a na hřbitov budeme pravidelně nosit kytky klukovi, kterého jsme tam dohnali svou tupostí - od té doby už jsme ale jiní, lepší. _____ Silné téma, příšerné zpracování jak pro děti ze zvláštní školy. /30. 4. 14./ ()
„I know now, why God didn´t heal Bobby. He didn´t heal him, because…there was nothing wrong with him. I did this, I killed my son.“ Mezi queer filmy se semtam mihne dílko koketující s kontrastem náboženství a homosexuality, ale zatím jsem měl tu smůlu zhlédnout z tohoto rance kousky, které nakonec zůstaly jen červenou knihovnou, nebo…červenou knihovnou. Prayers for Bobby je konečně film, který se lidským způsobem vyrovnal s touto ožehavou látkou. V centru dění není samotný Bobby, nýbrž jeho slepě věřící matka, která není schopna akceptovat jeho orientaci, což vede k tragédii a následnému vyrovnávání se s ní. Ač se jedná o televizní film se všemi jeho klasickými neduhy, herecké výkony byly na výborné úrovni, což bylo hlavně znát v emočně vypjatých momentech filmu. A nutno podotknout, že jich bylo nemálo. Zejména pak zazářila ústřední dvojice Sigourney Weaver, jež byla po zásluze za svůj výkon nominována na Zlatý Globus, a Ryan Kelley. No a výpovědní hodnota snímku, jehož téma je aktuální i dnes? K nezaplacení. 90% ()
"Nenápadný" televizní film podle skutečnosti se silným závěrečným dozněním i poselstvím. Vynikající Sigourney Weaver tentokráte v hodně odlišné roli na rozdíl od "protivnice Vetřelců". Strhující drama nejenom o konfliktu víry, mateřské lásky, podhoubí tragédie i (trošku méně přesvědčivém) pozdním "prozření" hrdinky ve finále, obzvláště když v průběhu filmu hrdince (i díky strhujícímu podání Sigourney) ani náhodou nefandíte a to je ještě hodně kulantně řečeno. Každopádně hodně silné a emotivní drama, z kterého se budete ještě nějakou dobu vzpamatovávat ... ()
Hanba mi za toto hodnotenie a hanba môjmu holistickému prístupu, ktorý sa tu neuplatnil. Ešte štipka zdravého rozumu mi zostala, aby som nedal plný počet. Nechal som sa citovo vydierať, reval som pri tom a hanbím sa za to jak pes lebo Sigourney Weaver dostala odo mňa čo chcela čiže si môže v tomto smere odfajknúť ďalšiu kvíliacu ovečku. ()
Jak snadno se hlava nehlava bojuje se světem za štěstí nejbližších či za svoje vlastní... Ale největší a nejtěžší boj se vždycky odehrává na vlastním bitevním poli- v boji sama se sebou. Tak výborná Sigurney, celoživotní to bojovnice tělem i duší, nejdříve bojovala za rodinu, za pověst, za syna, až se skrze obrovský smutek a zmatek mohla utkat sama se sebou, aby se poté opět pustila do dalšího boje, tentorkát za pochopení a práva pro homosexuály. Krásně vylíčená psychologie postav, ačkoli možná někdo namítne, že jsou to klišé. Já si o klišé v podobných filmech o lásce a vztazích a celkově o životě myslím, že prakticky všechno, co prožíváme, se dá nazvat klišé a nemá smysl si na to nějak dvakrát stěžovat, má-li film být ze života. Je to ke konci dojemný, což mi nevadí, protože to má jakýsi smysl (a už dlouho jsem u filmu neslzela, tak to projednou vydržím :)) ()
Reklama