Režie:
Jukio NinagawaHudba:
Masamiči ŠigenoHrají:
Juriko Jošitaka, Kengo Kóra, Arata Iura, Šun Oguri, Tacuja Fudžiwara, Rakkjo Ide, Hidekazu Ičinose, Kamedžiró Ičikawa, Tošiaki Karasawa, Jú AbiruObsahy(1)
V roce 2003 vyšla prvotina tehdy dvacetileté japonské autorky Hitomi Kanehary „Hadi a náušnice“. Kniha měla obrovský úspěch jak u čtenářů (prodalo se přes milion výtisků), tak i u odborné veřejnosti (Akutagawa Prize). O pět let později byl podle této předlohy natočen stejnojmenný film. Zvláštní spojení dvou slov v názvu zcela vystihuje prostředí, ve kterém se pohybují hlavní hrdinové. Prostřednictvím filmu můžeme proniknout do tajů tetovacího a piercingového salónu a hlavně do životních příběhů tří mladých lidí, kteří se snaží o vyčlenění z konzumního stylu života. Oni do této společnosti prostě nepatří nejen svým vzhledem a názory, ale i jistými odlišnostmi v chování. Jedno ale zůstává stejné – nebezpečí milostného trojúhelníku. Devatenáctiletá hosteska Lui se v baru setká s punkerem Amou, který ji fascinuje svým vzhledem a hlavně zvláštním „hadím“ jazykem. Od prvního setkání se Lui stává posedlou touto úpravou a je ochotna podstoupit jakoukoliv bolest. Ama ji tedy zavede do tetovacího salónu svého přítele Shibi. Co všechno musí Lui udělat pro dosažení svého snu? (Ketri)
(více)Videa (2)
Recenze (12)
Knihu jsem si přečetla až po té, co jsem shlédla film. Možná to tak bylo lepší, bez znalosti knižní předlohy jsem si film vychutnala a na plátně dostala od všeho trochu a byla jsem spokojená. Když ale srovnám knižní předlohu s filmem, chybí mi více "spojení" mezi postavami. Každopádně asijská forma myšlení dnešní mládeže mi nebyla zcela neznámou a obsahově film nabídl víc, než by se mohlo zdát. Poprvé možná pro někoho extrémní a nepochopený ale s dalším shlédnutím jistě každý pochopí komplikované myšlení odlišné kultury a formy, kterými se snaží vyjádřit. Nehodnotím knihu ale film a myslím si, že si plný počet hvězdiček zaslouží. ()
Téměř přesně se to drží své knižní předlohy, což je podle mého jenom dobře. Snad tedy až na ten konec, který na mě udělal odlišný dojem než v knize. Ve filmu podle mě konec vyzníval o něco pochmurněji, snad to bude chybějícími "slunečními paprsky", o kterých se mluví v knize a které (aspoň z mého pohledu) jako by naznačovaly příslib lepší budoucnosti, ale to je samozřejmě pouze subjektivní dojem. Jinak film určitě oproti běžným japonským filmům překvapí svou syrovostí (možná by se dalo říct i "surovostí"). Tam, kde většina japonských filmů skrývá všechno, co se týká sexu a nějakých větších intimností, tady tento film naopak ukazuje poměrně drsné sadistické sexuální scény (především mezi Yoshitakou Yuriko a Aratou). Je samozřejmě jasné, že tato tématika a tento příběh to zkrátka vyžaduje (neuvidíme zde žádné statické polibky, jaké vidíme ve spoustě jiných japonských filmů). Dále mě téměř jako jakási zvláštní vsuvka pobavily malinké roličky Oguriho a Fujiwary. Málem jsem je nejdřív ani nepoznala, když se tam objevili jako dva jakuzáci se slunečními brýlemi na očích. Příjemná změna, vidět je v něčem takovém, i když skutečně pouze v jediné scéně. :) ~(4,1★)~ ()
Drama o lásce, perverzích a subkulturách v současném Japonsku. Masochistická barbie potká psychotického punkera ujíždějícího na piercingu a modifikacích, který ji přivede do tetovacího salónu sadistického tatéra. Tohle opravdu není běžný milostný trojúhelník nebo běžný příběh. Herecky vyniká Arata Iura v roli tatéra, ale ani Yuriko Yošitaka a Kengo Kóra nehrají špatně. Hlavní roli hraje ale příběh z této neobvyklé subkultury, který je opravdu podmanivý a nedovolí odpoutat se. Minimum akce, spíš psychologická záležitost. ()
Těžko nalézt mně vzdálenější svět, než představují rozsáhlá tetování a hustý piercing všeho možného (do větších extrémů "sebezdokonalování" snímek naštěstí nezachází - rozeklaný jazyk je max :-)). Zde se nicméně jedná spíše o vedlejší prostředek, kterým trio mladých, ledva zletilých postav vyplňuje hlubokou vnitřní prázdnotu a snahu vymezit se z konformní masy společnosti. Komorní příběh milostného trojúhelníku se zaměřuje především na jejich neujasněné pocity, a i když by neškodila o něco kratší stopáž, něco nedefinovatelného mne na něm téměř fascinovalo. ()
Kniha mě příliš neoslovila kvůli stylu, jakým je napsána, ovšem obsahově mě docela zaujala, takže mě přemohla zvědavost a pustila jsem si film. Doufala jsem, že do filmu budou převedeny city, které v knize trochu zanikaly, ale bohužel jsem zůstala zklamaná. Je to skutečně obyčejný film, který se bez výraznějších proměn drží předlohy a nedokázal mi nabídnou nic víc. ()
Reklama