Obsahy(1)
Film Heleny Třeštíkové je unikátním časosběrným dokumentem, mapujícím čtrnáct let v životě mladé narkomanky a jejího marného zápasu se závislostí. Proč začala brát drogy? Jak sama říká - chtěla se lišit. Píše se rok 1996 a tehdy devatenáctiletá Katka žije v terapeutické komunitě Sananim v Němčicích s nadějí na obyčejný život - touží mít přítele, jednou i rodinu. Happy end se však nekoná. Režisérka zaznamenává ve svém filmu rok za rokem Katčin sestup níž a níž na spirále krádeží, prostituce, fyzického i psychického chátrání, na spirále, přerušované jen občasným vzepětím naděje a odhodlání s drogou skoncovat. Její touha je upřímná, droga ale nakonec vždycky zvítězí. Podaří se Katce konečně najít sílu ve chvíli, kdy otěhotní a budoucí mateřství jí nabídne životní motivaci? (oficiální text distributora)
(více)Recenze (543)
Ach jo...a nebudu zde přispívat svou troškou do mlýna, asi bych opakovala to, co tu píší všichni. Ale díky za ten dovětek, reakci Katky na dokument, resp. vzkaz Terezce...no, ach jo. ()
Trochu mě děsil fakt, že jsem jí chvílemi i litoval. Ale za to mohla hudba... Jinak je to hezky surové, autentické a spíše děsivé. Všechen respekt...Tohle natočit by měl nervy opravdu málokdo... ()
Odstrašující případ, opravdu vzácný časosběrný dokument... Na to člověk nevydrží nekoukat... ()
Fakt silné. Dlhoročné točenie tohto dokumentu nevyšlo nazmar. Klobúk dole... ()
trpezlivý zber dokladov o jednej "premene". príbeh o Katke nie je iba didaktickou ukážkou o škodlivosti drog, ale aj zobrazením toho, ako blízko k sebe majú bezmyšlienkovosť, strata zodpovednosti, repetícia každodennosti a škaredosť. Katka vlastne celý čas len frázovito bľabotá a od začiatku je jasné, že sa sebadeštrukčne vyhýba vlastnému mysleniu. tých spôsobov a podôb úniku je nepreberné množstvo, preto sa ten príbeh podľa mňa bolestivo dotýka každého. ()
Veľmi smutný osud, životné rozhodnutia, z ktorých diváku čoby (ne)zainteresovanému pozorovateľovi miestami až rozum na mieste zostáva stáť, no a tak nejak celkovo - napriek vyložene profesionálnemu, objektívnemu spracovaniu režisérky - hnus. Tematicky to síce "chytilo" a zaujalo o čosi menej než predošlý René, avšak po stránke formálnej tomu opäť nie je v podstate čo vytknúť. Som rád za takéto dokumenty, hoc po ich dopozeraní zostávam takpovediac "v nemom úžase". 75% ()
Zatímco Mallory měla tu pozitivní jiskřičku, že bojovala a měla naději, tak tenhle dokument Třeštíkové je čirá depka od deséti pěti ze života jedný fetky. Hodně silná věc. ()
Hodně silný... ()
Velká síla. Syrově a bez okolků naservírovaná výpověď o sebedestrukci jedný holky, která stejně občas věří, že se z toho jednou dostane, i když už jí po tom všem nežere už ani jeden divák v kinosále. Jelikož pocit naprostý beznaděje skolil skoro i mě, nedokážu si představit jak se s tímhle vyrovnávala paní režisérka. Svou práci nicméně zvládla na jedničku a já doufám, že její dokument bude mít pro mladý lidi preventivní účinek. Předpoklady pro to má stoprocentní. ()
Napriek väčšine komentárov nevidím vo filme ako hlavné zlo drogu, ale neskutočnú slabosť, sebeckosť a na hlavu postavené životné priority. Pri mnohých scénach diváka priam mrazí. Dojímavý pôrod malej Terezky je v ostrom kontraste s ostatnými neľudskými zážitkami hrdinky. Pri tomto dokumente akoby sa potvrdilo, že kamera je schopná vidieť a ukázať viac, než ľudské oko. Práve cez tieto dôkladné zábery sa divák dokáže dostať postave viac na grund, no je aj zároveň atakovaný hrou na jeho emocionálnu strunu. Počas filmu ma často napadala otázka, prečo protagonistka súhlasila s natáčaním jej života. Možno si myslela, že ak jej bude niekto neustále dýchať za chrbtom, bude ľahšie schopná prekonať závislosť. Zrejme však z neškodného zámeru vznikol tento takmer dvadsaťročný hon po ľudskom osude. Z osídel opiátov sa nevymotala, no aspoň môže slúžiť ako výstraha pre mnohých ďalších (autenticita dokumentu vyslovene volá po školských projekciách). Aj taký môže byť konečný údel človeka vo svete, Katka sa tak dostane do istej pomyselnej siene nesmrteľnosti. Dojímavý dokument, ktorý nám cez jeden zmarený ľudský osud odhaľuje, že drogy sú zlé. To už vieme. ()
Třeštíková točí rychle, střídá záběry, sama se moc neobjevuje - neruší film. Budí to v člověku dojem, že si s Katkou povídá sám. O to víc nakonec viznívá promlouvání režisérky do duše Katky lidsky. Souhlasím s názorem, že tenhle film je jako prevence užívání drog lepší než tisíc osvětových přednášek. ()
Kačena má trochu jinší životní styl, dost blbý. Ošklivé káčátko naopak. Je docela smutné pozorovat tu proměnu v chodící mrtvolu. Obdivuju režisérku za výdrž tohle pozorovat. Celkový dojem? Takový výchovný dokumentík, žádné velké vzrůšo se nekoná. ()
Líbí se mi, že tento unikátní dokument nesoudí, nemoralizuje, nevysvětluje - pouze dokumentuje. Ať si každý ten zbytek sám ve své hlavě srovná. ()
V žádném jiném časosběrném dokumentu od Heleny Třeštíkové nedojde k takovým zásadním proměnám hlavního protagonisty jako v tomto filmu. Příběh narkomanky, která se prodírá životem a ničí ho sobě, ale i svému dítětu a v určitých okamžicích vás to nutí neustále opakovat jako mantru: ty krávo, ty krávo, ty krávo .... vzpamatuj se! I přes vyloženě vypjaté scény si Třeštíková zachovává dokumentaristický odstup a díky tomu je ten film velmi surovou, ale realistickou výpovědí o jednom zpackaném životě, který končí bez happy endu. ()
Neskutečně silný dokument ukazující obrovskou sílu heroinu v jeho nejničivějších podobách.. Určitě dobré do škol jako součást preventivní kampaně. Pořád se ale nemůžu zbavit pocitu zoufalství z toho, že autorka si užívá popularity díky tomu, že Katce dávala peníze na heroin (za natáčení) a pak jen nečinně přihlížela jejímu pádu, aby měla materiál pro dokument.. Ano, je pravda, že Katka by si ty peníze nějak stejně obstarala.. Ale jak se prostě člověk může s někým tolik let setkávat a točit ho, aniž by se mu nějak pokusil pomoct? To nepochopím.. ()
Takýchto ľudí netreba odsudzovať ale snažiť sa pochopiť ich veľmi neľahkú životnú situáciu a neodvracať sa od nich ale podať im pomocnú ruku jedine tak sa spoločnosť týchto "nežiadúcich individuí" dokáže zbaviť. Každý rád experimentuje, niekto viac niekto menej. Životný stereotyp nás nebaví to je jasné. Bohužial sa nájdu taký ktorý toto experimentovanie berú až tak vážne že siahnu po heroíne (pervitín nepočítam, závislosť na ňom je len psychická a absťáky sa dajú prekonať silou vôle, naňho sa nikto vyhovárať nemôže). Heroín ako mnohý ani len netušia zo sebou mimo neskutočne silnej psychickej závislosti prináša i závislosť fyzickú ktorá je problémom s ktorého sa bežnou vôľou takýto človek nedostane a potrebuje odbornú pomoc. Ano, jasné, je to ich chyba že to vôbec skúšali, hovorím, keď už siahnuť po droge najprv si o nej zohnať čo najviac možných informácií (nie kamarátov ale nezávislé najlepšie internetové zdroje, ani nie protidrogové portály tie pravdu veľmi rade skreslujú, wikipédia a pod. su najlepšie dostupné informácie) a nech sa potom každý rozhodne či za to tá životná skúsenosť stojí alebo nie. Ale v tomto vynecháva i zákon, je ľahké zilegalizovať drogy ale ľudia ich brať budú aj tak ba o to viac (zakázané ovocie chutilo vždy lepšie). Upravil by som zákony a nariadil ľuďom závislým od pervitínu a heroínu ktorý sa dobrovoľne prihlásia na liečenie aby z neho nemohli následne aj svojvoľne odísť to je potom o ničom a celé úsilie je marné lebo je nanajvýš jasné že 99% takýchto ľudí z liečenia ujdú. Týmto by sa počet feťákov znížil. Lepšie riešenie ma nenapadá a asi sa to inak ani riešiť nedá. Drogy tu vždy boli sú aj budú a nepomôžu tomu žiadne hrdinské správy o tom ako chytili chlapca s 2g v kapse, ani najprísnejšie zákony, ani boj proti nim. Bojovať na tejto pôde by sa malo úplne ináč ale to už nieje v mojích rukách ale bohužiaľ v rukách tých najväčších sviní ktoré sa volajú politici a tým takáto situácia vyhovuje. K dokumentu nieje čo dodať. Kto pozná Helenu Treštíkovú a jej tvorbu vie aký má štýl a ten nieje iný ani tu. Neexistuje reálnejší sposôb ako ukázať priebeh života jednej pravej smažky. 82% ()
Ve srovnání s Marcelou a Reném dopadla Katka nejhůře. Zejména v tom, že mi tam chyběli odpovědi na mnohé otázky. Zde se spíše jednalo o časosběrné voyeuristické sledování rozpadající se bytosti. Přitom z tématu drog a závislé osoby resp. osob by se dalo vytěžit mnohem víc, už jen tím že nechám osobu o tom mluvit víc do hloubky, kdy rozkyryju víc motivaci a co všechno obnáší shánění pěněz na drogy a samotných drog atd. ()
Mrazivé.... ()
Jó, to je ta hnusná smažka, co jí vobčas potkáš na Národce. Ale kurva co dělá v dokumentu? To se asi někdo někde splet ne? Myslím, že by jí prospěla kůra v nějakým pěkným pracovním táboře, samozřejmě by si mohla vzít i toho krásnýho cikána, co s ní jede pohodu. ()
Žádné easy pokoukání na nedělní odpoledne... Proto jsem zvolil sobotu. Jo - to že sledujeme totální rozklad a ztrátu osobnosti, to není ještě tak překvapující. V dobách kdy jsem bydlel ve Spálené jsem takovéto kedry ráno překračoval cestou do práce. Co je ale pro mě nepřijatelné: právo svobodně rozhodnout zda si nechám dítě. V případě závislého člověka by měl být potrat řešením. Takhle se rodí děti závislé, musejí projít nelehkým detoxem a z valné většiny s tak poškozenými orgány, že v podstatě nemají naději na "normální" život. Howgh. ()
Reklama