Režie:
Ludvík RážaScénář:
Miloš KratochvílKamera:
Milan DostálHudba:
Petr HapkaHrají:
Věra Galatíková, Luděk Munzar, Magdalena Reifová, Jakub Štěpán, Milena Dvorská, Jana Dítětová, Dana Batulková, Petr Čepek, Martin Zounar, Pavel Soukup, Simona Stašová, Oldřich Vízner, Jan Hartl (více)Obsahy(1)
Jeden krok vedle, jeden neuvážený čin – i to stačí k tomu, aby se zcela převrátil život v jedné rodině… Jarmila Honcová, obětavá matka na plný úvazek, se dopustí finančních machinací na pracovišti. Ne kvůli sobě, ale opičí láska k dětem ji přivedla k tomuto činu. Právě její dospívající děti pak nedovedou pochopit, že zrovna matka, jejich vzor slušnosti a poctivosti, která je učila bezpečně rozeznávat dobré od špatného, tak zklamala. Hledání pochopení a odpuštění bude velmi svízelné… Hlavní roli matky, které je ochotna pro své děti obětovat vše, i vlastní čest, nezapomenutelným způsobem ztvárnila Věra Galatíková. (Česká televize)
(více)Recenze (60)
Pěkná televizní hra o tom, že jedna chyba a táhne se to s vámi po zbytek života. A co je horší, že za minulého režimu se to netáhlo jen s vámi, ale i s vašimi nejbližšími. Na druhou stranu si je ale potřeba uvědomit kde v životě stojíme a když tam jsme tak holt nemůžeme být jinde respektive mít věci na které nemám. ()
Zajímavý film...z dnešního pohledu se zdá 20 tisíc pár korun, ale jak už napsal dobytek, bylo to jako dneska 300 tisíc a takovou zpronevěru by každá firma i dnes taky řešila s policií. Tenkrát to navíc bylo rozkrádání socialistického majetku...Vynikající herecký výkon Věry Galatíkové, a taky mě hned v prvních minutách dostal Luděk Munzar, vstávající z křesla od televize a potahující si tepláky spadlé až kdoví kam... ()
Čistě ateliérová televizní hra v laciných dekoracích, ovšem se skvělým výkonem paní Galatíkové... Řemeslně dobře odvedená práce s nevtíravou hudbou Petra Hapky. Dobré výkony Munzara, Raifové i Soukupa v menší roli... Nic není křečovité, vše spíše suché a chladně dramatické... Mohlo to být klidně kratší s větším spádem, ale i tak nadprůměrná podívaná. Neuvidíte však ani kousek ulice, přírody, města, nebe - jen ateliérové dekorace na Kavčích horách a malované domky za okny... ()
Zajímavý námět profesionálně velmi dobře proveden s výbornými hereckými výkony. Ale vadí mě to omlouvání beze všech pochyb kriminálního činu. Ani opičí láska nemůže tento čin omluvit. Tím spíš, že sama opičí láska je odporným zločinem proti lidskosti, protože z němého, bezmocného tvorečka postupně formuje dospělého jedince, většinou s hodně špatnými vlastnostmi. To se ale v těchto filmech většinou nedozvíme. Vidíme jenom chudinku, která se dala na cestu zločinu kvůli dětem. Pochopitelné, ale neomluvitelné. To je ale síla. ()
Byla nebyla jedna domácnost, kde matka, stará lama s vytahanýma prackama, dře v práci za dva a doma ještě posluhuje dvěma frackům a laxnímu manželovi. Bohužel její mateřské pohnutí je tak silné, že nevidí, jakej decibelovej debil roste ze synáčka a jaká povrchní kráva se jí pomalu fiflí v dcerušce. A to ani ve chvíli, kdy si domů přivede nápadníka, jako vždy tragického Zounara (asi dostal opušťák z kasína). Manžela zajímají nový pneu na káru a jinak by měl nejraději svatej pokoj, kámoška zas neví co s prachama a tak se hlavní hrdinka pod tíhou okolností nechá zlákat slibně vypadající možností ke zpronevěře. Sbalí prašule, ale než je rozfofruje za momentální rozmary svých ratolestí (a nejspíš další chlast), všecko se proflákne a tak jde bručet, aniž rozmazlený smradi chápou souvislosti. V base, mimo jiná veselá dobrodružství, potká Simonu Stašovou, která tam trénuje na seriál Přítelkyně z domu smutku. Je to ale celý takový plitký s ojedinělými místy většího spádu a nespasí to ani dobré herecké výkony nebo povedené pasáže scénáře. ()
Galerie (6)
Zajímavosti (1)
- Díky obrovské vlně kladných reakcí diváků se autorský tým rozhodl napsat volné pokračování Kdoví, kdy začne svítat (1988). (sator)
Reklama