Režie:
Lars von TrierScénář:
Lars von TrierKamera:
Manuel Alberto ClaroHrají:
Kirsten Dunst, Charlotte Gainsbourg, Kiefer Sutherland, Charlotte Rampling, Udo Kier, Alexander Skarsgård, Stellan Skarsgård, John Hurt (více)Obsahy(1)
Film Melancholia dánského režiséra Larse von Triera před diváky rozprostírá intimní portrét konce světa. Globální zánik lidstva je vyobrazený prostřednictvím sester Justine a Claire, ztvárněných bravurně herečkami Kirsten Dunstovou a Charlotte Gainsbourgovou. S těmi se diváci seznamují v den Justininy svatby, který má být završený velkolepou a precizně zorganizovanou oslavou na honosném venkovském sídle, kde bydlí Claire s manželem a malým synem. Jenže navzdory podrobným plánům je průběh večera narušován nejrůznějšími vnějšími faktory. Během veškerého lidského hemžení a marné snahy dodržet přednastavený absurdní řád se zpoza slunce vyloupne planeta Melancholie, jež se pohybuje po zkázonosné trajektorii. Lars von Trier předkládá jízlivý protipól hollywoodským spektáklům o konci světa, který ale se snímky, vůči nimž se vymezuje, má současně mnoho společného. Jak je pro Trierovu tvorbu posledních let typické, cynicky manipuluje s emocemi diváků a zároveň publikum od filmu distancuje záludnými symboly a rébusy, zatímco nechává ve vycizelovaných záběrech defilovat ansámbl složený z mezinárodních hvězd a charakterních herců a hereček. Vedle zmiňovaných Kirsten Dunstové a Charlotte Gainsbourgové se v dalších rolích objeví Kiefer Sutherland, Charlotte Ramplingová, Udo Kier, Stellan Skarsgard a John Hurt. (Česká televize)
(více)Recenze (1 200)
Možná sem se na Melancholii až moc těšil. Proto sem lehce zklamán a trochu v rozpacích. Nevím co si mám myslet. První polovina filmu, je nádherná. Zpomalené záběry jsou opravdu vizuální zážitek, ale to je tak nějak vše. Pouhé čekání na cosi. Ale i přes tu vizuální podívanou, se mi ta první hodina zdála nekonečná. Od druhé půlky sem si sliboval o něco víc a pravdou je, že se mi to dostalo. Je pravda, že v současné tvorbě katastrofickýcg snímků a různých zvěstí ohledně roku 2012 je Trierovo Melancholie opravdu vyjímečný exemplář a já sem rád, že sem měl možnost film vidět. Sice to ve mě na první pokus moc silný dojem nezanechalo, ale bůh ví jak se to celé ve mě rozleží. Prozatím tři hvězdy. Přeci jen v porovnání s většinou mnou viděných Trierových filmů, je zatím Melancholie na nižších pozicích. ()
Takmer celý film točený ručnou kamerou? Dobre, nemusí to byť až taký problém. Ale pre mňa bol, na dobrej kamere si priam potrpím a táto trasľavka ma niekedy dostávala do otáčok. Viem, že to bolo asi schválne ale mne to proste vadí a to ubralo určite jednu hviezdičku. Tú druhu má na svedomí niekoľko faktorov. A tou je už tu v komentároch zmieňovaná zahľadenosť do seba, prekvapivo mi vadili niektoré činy daných postáv ako zbabelá samovražda Johna. Proste som si vravel ako je možné, že ten zbabelec sa tak vykašlal na svoju rodinu, bez rozlúčky. A takých chvíľ som mal viacej. No len aby som stále len nekritizoval, tak musím vizdvyhnúť, že herci boli tým najlepším plus po prsiach Kirsten Dunst. Melanchólia ma za srdce nechytila, prišla mi ako celok nedotiahnutá do konca. 67% ()
Téma tohoto filmu zpracuje hlavně příznivce blonďaté ze sester a tím i von Trier pravděpodobně je. Druhá sestra však nabízí protipól, tudíž nerozumím lidem, kteří se alespoň s jednou ze sester neztotožní. Von Trier se sice třeba vypisuje ze svých pocitů, ale pak vznikne film, se kterým když se vám podaří ztotožnit, spatříte jízlivou, nepříjemnou a trpkou pravdu obalenou do nevídaného hávu. Velice hodnotné dílo. ()
Pozerá sa na to pekne - predsa len, casting celosvetovej špičky, krásne-farebný vizuál i Wagner sú stávkou na istotu. Škoda len, že obsahovo ide o najslabšieho Triera. P.S.: Prvá, herecká polovica prekonáva tú druhú vo všetkých ohľadoch. 70% ()
Dlouho dlouho před tím, než se mi konečně dostalo Melancholii vidět, jsem si říkala, že "by to dost dobře mohl být film přesně pro mě". Jak to tak bývá, velká a nutno dodat slepá (či snad jednooká) očekávání se ne až tak zcela setkala s realitou. Ano, četla jsem nějaké recenze, ano, věděla jsem, čeho je Trier schopen, ano, .. a to všechno. Přesto jsem byla překvapená, snad můžu dodat, že ve výsledku mile, co se z Melancholie vyklubalo, že to opravdu není žádné neviňátko film. Má atmosféru, má něco v sobě. Je to vskutku neklidný film a ke konci se zatíná do živého. Poněkud depresivní materiál :) ()
12. 02. 2012 (46.); opravdu uhrančivé, svatba a zkáza Země ()
S tímto filmem dostalo slovo "peklo" nový rozměr. ()
Tento film se mi nelíbil. Dneska seru na originalitu komentáře. ()
Co si máme počít ve chvíli, kdy nám definitivně dojde, že jsme jedno z dítek, které se Saturn chystá posvačit? Pokud jsme ještě dostatečně malí a naivní, můžeme vytvořit primitivní nástroj k zaměření smrti a pak se pokusit ji zaspat. Pokud ne, musíme se rozhodnout, zda přijmeme pozvání k tanci smrti. Tanečníky ovšem moc zadostiučinění nečeká; smrt dokáže přelstít chytráky, z boháčů udělat chudáky, očekávání proměnit v beznaděj. A co nás čeká, jestliže pozvání nepřijmeme? Totéž co všechny tanečníky, samozřejmě. Ale ve chvílích, kdy unikneme závrati, získáme možná privilegium pozorovat svět z pevného bodu. Snad se i zbavíme strachu. V tomhle tanci smrti chybí obraz moudrého duchovního, který jde se smrtí přátelsky ruku v ruce (on přece věří v to, kam jde), zato tu máme Justine. Justine slučuje všemožné protiklady. Je krásná i odporná, silná i slabá, vřelá i chladná...a to naprosto nepředvídatelně. Justine se jaksi podivně otevírá světu i zavírá sama do sebe zároveň. A je to fascinující. A je to síla. A je to jediný důvod, proč Trierovi odpouštím ten jeho vystajlovaný plakátový džouk na začátku (jestli jste si mysleli, že není nic horšího než dívat se na provrtávání nohy, mýlili jste se). ()
Nemám ráda katastrofické filmy. Přesto jsem čekala, že tenhle snímek by se mohl vymykat té mé neoblíbené "škatuli" s nablblými a melodramatickými konci světa. A měla jsem pravdu. Úvodní sekvence snů či vizí (nebo obojího) byla skvělým mostem. Podle reakcí ostatních diváků, s nimiž jsem Melancholii v kině sdílela, se jim po tom mostě moc jít nechtělo. Kamera na monstrózní svatební oslavě, která jako by suplovala pohled jednoho z podnapilých hostů, ukazuje těžko uchopitelnou Justine v mnoha odstínech. Druhá část, Claire, je co do stylu klidnější (tak jako obě sestry jsou každá jiná). Justine po fázi totální apatie už jen sleduje dění zpovzdálí, se znepokojivě kamennou tváří. Otázka, jak postavu Justine uchopit má bezpočet odpovědí. Pro mě je alteregem planetky Melancholie. Nebo Melancholia je alteregem Justine? Strhující konec a oněmělé titulky jsem si vychutnala v rozjímání a dojmy doznívají ještě den poté. ()
There it is. Theres your flyby :-) Z nás čtyř, kteří jsme Melancholii v Liberci toho dne propadli, jsem byl sám, kdo se musel chvílemi smát. Příležitostí film několik skýtá přesto, že nám oproti chronologicky i tematicky předcházejícímu Antikristovi von Trier nedopřává výstupů v podobě mluvících lišáků. První, zdánlivě méně poutavá polovina uchvátí spíše toho, kdo má s trudomyslností vlastní zkušenost - a nemusí jít rovnou o klinickou depresi. Postupný propad Justine a to, jak jí všichni okolo "pomáhají", je dokonalý. Oproti polovině druhé, kdy se "to" začíná týkat všech, je to ovšem čajíček. O tom, zda vizuální stránka skutečně trochu převažuje nad vším ostatním by se dalo diskutovat. Hlavně by to ale mohla být oprávněná výtka jen proti filmu, který by nebyl tak devastující po všech stránkách. Nakonec i náročnějšímu divákovi z téhle hutné hostiny prostě musí něco zbýt na dlouhé domácí žvýkání. Wagner, super. Earth is evil. Nobody will miss it. ()
Melancholia je film, u kterého budete první třetinu pomalu nasávat atmosféru a zbytek úžasem nezavřete pusu. Je to film, který stojí a padá na úžasném hudebním doprovodu. Je to ale také film, kde exceluje Charlotte Gainsbourg a Stellan Skarsgård. V neposlední řadě je to film, po jehož skončení budete ještě deset minut sedět v kině a přemýšlet, o čem to vlastně bylo. To, jak atmosféra postupně graduje až k samotnému závěru si uznání zaslouží. S postupem času přidávám ještě jednu hvězdu navíc, protože Melancholia je zážitkem, který si budete dlouho pamatovat. :-) ()
[MFF Cinematik 2011, Piešťany] Neviem to nijako popísať slovami, ale bolo to úžasné. Úvodná scéna, hudba, vykreslenie ... úžasné. ()
Fúha, čo k tomu povedať. Zo začiatku film napriek pomalému tempu veľmi dobre bavil, dokonca sa u mňa dostala z nemilosti Kirsten Dunst, ale záver ma neoslovil. Takisto mi vadili rôzne chybky, ako napr. samoúčelná erotika a nahota (nie že by Kirsten nemala čo ukazovať). Taktiež, čakal som na pointu, ktorá neprišla. ()
Magické téma ,,nic na světě netrvá věčně"(svět nevýjimaje) tentokrát trochu jinak. Jak to říct, nevadilo mně kýčovité téma, psychopatické postavy ani nepochopitelné jednání těch několika normálních charakterů, jen mně zkrátka přišlo, že Melancholia smíchala příliš věcí dohromady(psychologické i rodinné drama, lovestory, katastrofický snímek, sci-fi, fantasy, pohádku) a protože převažovala lyrika nad epikou, tak se vlastně nic nedotáhlo do konce a navíc prvních nekonečných 8 minut a závěrečný obraz jak v týpí za úplňku mě zkrátka nepřesvědčil, že jde o něco extra:) ()
Melancholia určitě není pro každého, ale ty, ktěří se do ní v cítí, potěší. První půlka filma sice ničím nevyniká, zato druhá půlka nabídne to, co většina očekává - ten tíživý pocit čekání na to, co příjde, ta bezmoc, kterou nikdo nedokáže zmírnit, to napětí, jaké to bude a co bude dál. Nervy drásající hudba spolu s temnou atmosférou a nádherná modrá planeta v roli smrtícího dvojčete. Svým podáním a originalitou byl vytvořen jednoduše magický snímek. ()
Lars von Trier přesně tak, jak ho známe. Jeho styl se vymyká mainstreamové filmové produkci, a to je dobře. Evropský, a zejména pak severský film, mají stále, i díky Trierovi, co nabídnout. Melancholia je dokonalým, osobitým ztvárněním čekaní na konec světa jedné osudem těžce zužované rodiny. Cestu k filmu si zcela určitě nenajde každý, ale tomu, komu se to podaří, se otevře dokonalá studie rodinných vztahů a nenápadných dialogů – to vše ukotvené v doslova hypnotické typicky trierovksé atmosféře. ()
Předně nejde tenhle film brát jako jeden, jde o dva, téměř nesouvisející snímky. První jako protest proti zkažené moderní společnosti, druhý jako tečka za ní. Celkově zvláštní. Ale hlavně jedinečné a originální, nejen na svůj žánr, zkrátka po všech stránkách. 90% ()
První část byla hooooooooooodně zdlouhavá. Měli najmout nějakého pána s hlubokým hlasem, aby před začátkem druhé části nějak tu první část shrnul ve dvou, třech větách. Měl bych z toho filmu mnohem lepší pocit. Druhá část byla ovšem fa-mó-zní. miniSPOLIER: Ani mi nevadilo, že tu srážku tak "odbyli". O tom to nebylo. ()
Trierův styl mi není nejbližší. Přesto mě všechny filmy, které jsem od něho měla možnost zhlédnout, docela zaujaly. Melancholia je možná výjimkou potvrzující pravidlo, ale i tak teď nějakou dobu Larse vynechám. Začíná to extrémně nudnou svatbou a končí modrou planetou, v pěti minutách by se toho dalo říct mnohem víc. Nebo je to možná tím, že já nedokážu zachytit myšlenku toho filmu. Dvě hvězdičky - jedna pro mě, za to že jsem vydržela do konce a jedna za modrou planetu, která se Zemí udělala to, co bych já udělala s tímto filmem. ()
Reklama