Obsahy(1)
Paříž, 21. června 1791. 30 minut po půlnoci se francouzský král Ludvík XVI. se svojí ženou Marií Antoinettou a dětmi pokusil tajně uprchnout z Paříže před revolucí rozvášněnými davy. V přestrojení unikli z paláce Tuileries, kde je drželi jako vězně, ale ve Varennes byli zatčeni a vráceni zpět do Paříže. O rok později byli král i královna Francie popraveni. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (18)
Ta historie je vděčný námět pro filmaře, který takový námět musí milovat. To prostě jinak nejde. Nemůže si tam vymýšlet "capiny", které se nestaly, musí se aspoň rámcově držet faktů. A v tom je právě krása historických filmů. Vím a chápu, že některé dialogy musí být upraveny, aby to mělo švih. Ale takové, které jsou zaznamenané v archivech.... jako na př. : "Královno (míněna Marie Antoianeta), lid si zoufá a nadává, že nemá chleba !" " No a co ? Když nemají chleba, ať jedí koláče !" Francouzská revoluce : 7.8.1789 Překrásný film. Doporučuji všem na věku nezáleží. ()
Velmi působivý dokument pojatý formou dobrodružného historického filmu. Byl jsem nadšen velmi kritickým přístupem tvůrců k Francouzské revoluci, kterou popisují jako chaos, ve kterém skupina privilegovaných zneužívá obyčejného lidu pro své mocenské zájmy. Také mě velmi překvapily velice slušné herecké výkony, což na dokument nebývá zvykem. Jestli ve skutečnosti byl Marat stejný uřvaný šílenec, tak je škoda, že ho nezabili dříve. ()
Příběh historií napsaný, který každý zná nebo o něm každý někdy slyšel, byť si ho už třeba nepamatuje, avšak jde o učivo dějepisu základních škol. Francouzi zfilmovali tuto historickou událost formou, jež kombinuje dokumentární prvky s klasickým hraným dramatem, což je zajímavé a poměrně šikovné spojení. Nesedli mi příliš herci, ovšem z ostatních hledisek mohu tento počin pochválit. Je však nutné mít na vědomí fakt, že historie není pouze černobílá a že její výklad se různí s měnícími se dobami a režimy. ()
Pustil jsem si to jako doplněk k právě čtené knize o francouzské revoluci a napoleonských válkách. Hraná forma dokumentu s komentářem se mi líbila. Vykreslení Ludvíka XVI. a Marie Antoinetty mi přišlo velmi sympatické, až jsem jim i fandil, i když jsem samozřejmě věděl, že to dobře nedopadne. Z jedné stránky člověk vítá konec absolutistické vlády a vznik republiky, na druhou stranu (s přihlédnutím co přišlo poté) si člověk není jistý, zdali to byl boj dobra (revolucionáři) se zlem (král), či naopak anebo boj zla se zlem. Taktéž mi přišlo zajímavé (nezvyklé), jak se s úctou král a královna, ač manželé, oslovovali "můj pane" a "madam" přičemž si vykali. Ale asi to tehdy bylo normální a zvlášť na honosném královském dvoře. ()
Aký diametrálne odlišný pohľad na tento úsek dejín v porovnaní s tým, čo do nás hustili pred rokmi naše súdružky dejepisárky! Mám na revolúciu vo Francúzsku objektívnejší pohľad ako vtedy (nielen v dôsledku tohto filmu). Všetka česť, že Francúzi to vôbec natočili!. Nie je to dokument, ale je chvályhodné, že sa pridržiava faktov. Už som ho predtým videla, ale siahla som po ňom znovu, dnes je totiž práve 220. výročie potupnej smrti Ľudovíta XVI. pod gilotínou. Som rada, že si ho so mnou pozrela aj naša ôsmačka - nedávno sa práve o tom učili . Našťastie - pravdivejšie ako niekedy ja. ()
Reklama