Režie:
Yves CiampiHrají:
Thalie Frugès, Philippe Baronnet, Jana Šulcová, Josef Čáp, Vít Olmer, Jiří Ornest, Petr Svojtka, Ladislav Janský, Aloys Rwaka, Jiří Plachý ml. (více)Obsahy(1)
Jeden z trezorových filmů vznikl v mezinárodní koprodukci (s Francouzi) a jako jeden z mála akcentoval okupaci Československa v roce 1968. Vypráví dosti zmateně a neuspořádaně o francouzské studentce sociologie, která se při svém pobytu v Praze seznámí s mladým přitažlivým profesorem. Rozmluvy vedou nejprve banálně tlachavé, později se věnují vstupu "spřátelených" vojsk, zazní i televizní zpravodajství, avšak vesměs převládá rozpačitost... Film byl několikrát přepracováván, aniž by mu to pomohlo jak umělecky, tak ve včasném nasazení do kin. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (8)
Francúzsko-československá koprodukcia z roku 1968, režisérsky vedená Yvesom Ciampim, rozpovedá príbeh o francúzskej študentke Françoise (Thalie Frugès), ktorá prichádza na jeseň roku 1967 na študijný pobyt do Prahy. V hlavnom meste vtedajšieho Československa sa spoznáva s profesorom Pavlem Kučerou (Vít Olmer), s ktorým sa viac zblíži. Na prvý pohľad veľmi nenápadný film obsahovo zachytáva a reflektuje obdobie Pražskej jari so všetkým zmenami, ktoré sa diali v československej spoločnosti. Do časov plných zmien snímka zasadzuje životy obyčajných ľudí - vysokoškolských študentov a pedagógov. Tí sa snažia nájsť spôsob bežného "fungovania" v socialistickej spoločnosti, snažia sa viac priblížiť slobodnému svetu a západným hodnotám. Na druhú stranu film režiséra Ciampiho zachytáva aj vysokoškolských študentov vo Francúzsku, ktorí sa naopak prikláňajú k socialistickým myšlienkam a búria sa proti myšlienkam buržoázie. V snímke tak vzniká zaujímavá komparácia, názorová rozdielnosť dvoch identických (vysokoškolských) prostredí v odlišných štátnych zriadeniach. Tieto rozdiely sa zároveň prenášajú aj do vzťahu medzi Françoise a Pavlem, ktorí k sebe na jednu stranu síce majú blízko, ale zároveň nedokážu koexistovať, čo vedie k postupnému odcudzeniu sa. To následne vrcholí Françoisiným odchodom z Prahy bez rozlúčky s Pavlem krátko pred inváziou okupačných vojsk v auguste 1968. Ako možno vidieť na začiatku filmu, celý dej je v podstate spomínaním Françoise na jej niekoľko mesiacov v Prahe počas Nového roka 1969. Těch několik dnů... alebo À quelques jours près... je drámou o blížiacej sa tragédii a ľudskej odlišnosti. Vo vzduchu príbehu nepríjemne cítiť blížiace sa augustové udalosti, ktoré film priamo nezachytáva, ale nepriamo s nimi do veľkej miery pracuje. Silnou stránkou Ciampiho dielo je aj vynikajúca autentická pražská výprava z druhej polovice šesťdesiatych rokov dvadsiateho storočia. ()
Letmé nahlédnutí to událostí na konci r. 1967 a 1.pol. roku 1968. Film se nevěnuje vstupu "spřátelených" vojsk, nepočítáme-li krátký záběr z TV zpravodajství, děj prakticky končí v červnu 1968. Pro ty, kteří se o toto období zajímají, může být dobré shlédnout tento film, jinak ale nic převratného nebo zásadního nesděluje. ()
Docela zajímavý pohled na dění kolem roku 1968 pohledem francouzské studentky, dlící toho času na stáži v Praze. Celkové zpracování je děláno spíš pro zahraniční diváctvo, takže jsou zde i samoúčelné a přehnané motivy, sloužící k zdůraznění situace u nás. Co vám ale zůstane z tohoto filmu v paměti, zřejmě bude jen libozvučná francouzština. ()
Zajímavé srovnání "revolučního" kvasu ve Francii a "kontrarevolučního" kvasu v ČSSR v roce 1968. Tedy zajímavé pro někoho, komu rok 1968 něco říká, takže je to silně pamětnická záležitost. Lyričtější pasáže z filmu jsou sice často jak z reklamního katalogu cestovní kanceláře Čedok, ale pro Francouze byla nějaká ČSSR za železnou oponou zemí jistě více exotickou jak Togo. Přesto i tak lze vidět, že francouzským studentským revolucionářům by prospěl pobyt v "reálném" socialismu. ()
Příběh vychází z osmašedesátého roku a citlivě zachycuje tzv. Pražské jaro a jeho proměny. Do určité míry jsou tu i jisté politické souvislosti, které se odehrávají ve stejných dějových a časových rovinách. A to jarní bouře nepokojů levicových studentů a intelektuálů z roku 1968 v Paříži a jejich pikantní představy o socialismu. Jenže oni na rozdíl od Československa žili v úplně jiných podmínkách, měli volbu výběru politického vyznání, svobodu a možnost cestování. Zpět k samotnému filmu, ačkoli to není nijak převratný film tak na kulise milostné zápletky, lze film vnímat jako zajímavý pohled na obě jara. V tomto smyslu nelze zapomenout, že šlo o světlý okamžik v budování socialismu v naší krásné zemi. ()
Zajímavosti (2)
- Studentku Françoise (Thalie Fruges) mluví Alena Kreuzmannová. (sator)
Reklama