Režie:
Georg Wilhelm PabstHudba:
William P. PerryHrají:
Louise Brooks, Fritz Kortner, Francis Lederer, Daisy d'Ora, Michael von Newlinsky, Sig Arno, Alice Roberts, Gustav Diessl, Carl GoetzObsahy(1)
Vo Weimarskom Nemecku žije Lulu (Louise Brooks), nádherné slobodomyseľné dievča. Žije z benefitov mužov, ktorí podľahli jej nevinnému šarmu. Jej terajší milenec je rešpektovaný doktor Ludwig Schön (Fritz Kortner), no i jeho pohľadný syn Alwa (Francis Lederer) nemôže odolať Luluiným zvodom. Doktor je zasnúbený s mladou ženou z rovnakej spoločnosti ako on, no keď prepukne aféra s Lulu, túži si ju vziať za ženu. Na svadobnej hostine začne Schön kvôli Luluinmu správaniu žiarliť a tragédia nenechá na seba dlho čakať... (matriosa)
(více)Recenze (30)
Jednotlivé kapitoly jsou prakticky samostatnými povídkami a jejich kvalita celkem kolísá. Co nekolísá, je otřesný herecký projev hlavní představitelky, která se celou dobu pitvoří a servíruje divákům jeden diblíkovský pohled za druhým. Silnějším povahám předvádí i naprosto nemístný škleb, který se snaží vydávat za úsměv. Můžete namítnout, že takto se v éře němého filmu hrálo. Inu, nehrálo, i v tomto filmu jsou herci, kteří se snaží o civilní projev. A některým se to i daří. Příběh samotný je taková rozvleklá romantická pohádka, která je však zručně zrežírována. Jen bych asi poněkud rozporovala tu několik desítek sekund kouřící zbraň, kterou Lulu sprovodí ze světa svého muže. Přehnané pomalu jako herectví Brooksové. Ale závěr je velice povedený. Přiznávám, že bych se nezlobila, kdyby maniak přišel na scénu již v druhé kapitole. ()
Melodrama s tragickým a ulepeným vyústěním, které je sice zdatně natočeno, ovšem samotný příběh není nijak světoborný či strhující a tak potěší spíše jednotlivé scény, než kompaktní celek. Milovníci němé kinematografie si ve snímku najdou to své a věřím, že rozvést vyprávění o zhoubném ženském vlivu a iluzivní kráse, díky které jsou muži na kolenou, do obecné roviny, nebude velkým problém. O vyšší hodnocení snímek v mých očích přišel díky kýčovitému závěru a opravdu nehodlám zjišťovat, zda je to vina filmových tvůrců, či autora předlohy. Pokud máte zájem o předválečné německé drama o krásně ženě a její životní pouti, nelze než doporučit... ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $53,485║Tržby Celosvetovo $57,472║ ()
Jeden z 500 největších filmů všech dob časopisu Empire. Jeden ze 125 nejlepších neanglicky mluvených filmů - 125 Greatest Foreign Movies http://www.csfd.cz/uzivatel/136528-rhk/. ()
Lulu je vlastně typická femme fatale a Pandořina skříňka film noir. ()
(1001) Film se dost nevyváženě zmítá mezi strohou nekompromisností a rozvleklou naivitou. Jestli oni si ti muži nepředstavují ženy jako Hurvínek válku. Až do soudního procesu je to nádherně a výmluvně nasnímané kruté divadlo, které by se docela určitě obešlo bez jakýchkoli mezititulků. Potom se žánr/podání překlopí do jakési podivně překomplikované soap opery v undergroundovém kasínu, kde se toho sice docela dost "stane", ale kdyby celá pasáž ve filmu vůbec nebyla, tak by to podle mě za jedno skoro nebylo poznat (co se týče dějové souslednosti) a za druhé by to byl zcela určitě výrazně lepší film. A závěrečná londýnská kapitola je zase skvělá, zlá a působivá a výsostně filmovými postupy důstojně uzavírá to, s čím režisér začal v první části filmu. Takže myslím vlastně říkám, že filmové řemeslo bylo odvedeno se ctí, ale nedošlo k dobrému převodu knižního dějového oblouku do filmového. "Je divný, že chlast člověk na dluh dostane, ale chleba ne." ()
Na němých filmech G. W. Pabsta oceňuji skutečnost, že při jejich sledování bez nadsázky zapomínám na to, že jsou němé a nechávám se unášet příběhem. Což se třeba u Fritze Langa zrovna říci nedá. Pabst je příjemně civilní; snaží se počet mezititulků snížit na nutné minimum; je obrazově nápaditý; není statický. Bude to znít klišovitě, ale mluví filmovou řečí - když chce něco vyjádřit, snaží se to ukázat, nikoliv napsat. Tady se navíc setkal s velmi výživnou látkou nabízející tragický rámec o mužích, jež jejich stravující touha po ženě dožene až na kraj samotného bytí. Ona Lulu v podání skvostné Louise Brooks není žena zlá, jen marnotratně prostopášná. Zná svou cenu v mužském světě a nemá zábrany ji využít. Žije si svým teď a tady a nerada slyší "ne". Bojím se, že ode mne by ho taky neslyšela. ()
Louise Brooks bola strašne fotogenická herečka. Snáď každý jej záber pôsobí ikonicky. Na ten jednoduchý príbeh som sa ale za celý čas nedokázal naladiť, ani nájsť cestu k jeho nesympatickým postavám. V druhej polke som už strácal prehľad. Záver cool. ()
Krásna žena so zbraňou v ruke, jej temný tieň na stene so zlovestnou sochou, na zemi mŕtvy ohrdnutý milenec, podvody, osud, náhoda a sex. Nemecký expresionizmus bol skutočne silným išpiračným zdrojom neskoršieho filmu noir, ktorí vo veľkom točili aj nemeckí predstavitelia tohoto umeleckého smeru. Pandorina skrinka sa skoro celá odohráva v interiéroch, na rozdiel od najslávnejších expresionistických diel, ale je rovnako vizuálne štylizovaná. Do exteriérov sa pozrieme až v záverečnej pasáži, ktorá sa atmosférou od predchádzajúceho deja dosť líši. Interiéry vymenili exteriéry a svet bohatých pohľad do chudobných vrstiev. Film má jasný a ľahko pochopiteľný dej, ktorý má solídne tempo, takže jeho vyše dvojhodinová dĺžka nie je vôbec prekážkou. Podobným filmom je taktiež nemecký Modrý anjel s rovnako zvodnou femme fatale Marlene Dietrich, ale ja by som podľahol viac kúzlu sympatickejšej a krajšej Louise Brooks. Amorálnym hrdinom filmov nemeckého expresionizmu sa proste nedá nedržať palce a nepodlahnúť ich charizme. ()
Nemusí to být na první pohled zřejmé, ale toto je nenápadná plnohodnotná tragédie. Osud dívky, která se provinila pouze krásou a nevinností (zvláštní to říci o ženě, která žije z pozorností mužů, ale je to tak), ale která byla katalyzátorem tragédie ostatních i své vlastní. Byla hodná, loajální vůči lidem, které měla ráda, na nic si nestěžovala (všechny tyto povahové vlastnosti se ukáží v osmém dějství) a nechávala se využívat. Smutné. Není podstatné, že se jedná o film starý víc než 80 let. Některé postavy by mohly žít i dnes. Rozsahem emocí mistrovské dílo. ■ Ještě přemýšlím nad samotným závěrem SPOILER!!! Alwa odchází, opouští ji a vlastně se ani nedozví, že je mrtvá. Schigolch jí v hospodě puding, slaví vánoce a také nic neví. Pokud to správně cítím, spočívá prokletí Lulu v opuštělosti. ()
Dívka ošklivá není, ale u filmu s tématem ženské krásy bych očekával někoho mimořádně krásného, aby byl děj uvěřitelnější. Chlapů se kolem ní ale točilo dost. Její krásný účes se vrátil do módy i dnes. ()
Louise Brooks bola výbornou voľbou, dokonca si myslím, že určite lepšou ako Marlene Dietrich... Postava Luly je živočíšna, krásna a vyžaruje z nej ženský sexappeal. Samotný príbeh však strieda lepšie časti s horšími a určite neprospela ani zničujúca minutáž. ()
Lulu je teda ale pekná šikulka. Teda ako sa to vezme. S ľahkosťou si dokáže omotať okolo prstu každého muža. G.W.Pabst sa opäť zameral na spoločenské pomery, baženie po peniazoch a sexuálny chtíč, avšak mrazivosť svojej geniálnej ULIČKY, KDE NIET RADOSTI nedosiahol. ()
Spíše za 4 hvězdičky, ovšem s femme fatale totale Louise Broox bychom to měli za pět. Ne že bych během filmu párkrát nezívl, ovšem fajnšmekrový momenty bičují snímek o patro výš. Lulu je pěkná coura. Opravdu pěkná (zvláště v aktu sedm). Je vypočitavá až na kost anebo je v tom nevinně jako andílek. Divák si může vybrat. Ovšem ten diagonální pád z výšin do hlubin bych nepřál ani mrše. Tu se na vás nalepí starý páprda, který se raději fechtovně zastřelí, poté otěže převezme jeho vyparáděný uvzlykaný synek, do toho to stihne ještě jakýsi pan důchodce a aby pestrosti nebylo málo Lulu má i svoji lesbickou tajnou obdivovatelku, egyptského pašu (či kýho čerta) a celý ten záviděníhodný ansábl uzavře jako zlatá třešinka na dortě samotný páně Jack Rozparovač. A pak že prý Jak Snadné Je Žít... ()
Prostředí německých kabaretů, nevěstinců, hazardních heren, postavy gamblerů, prostitutek, lesbických hraběnek, ale i mlhavý Londýn, v němž řádí vrah žen - děsivý i dnes. A také krásná hrdinka co svojí vypjatou sexualitou ničí muže kolem sebe, až je kvůli ní nakonec sama zničena... To vše prosím v balení z roku 1929! Na svoji dobu výjimečný film, velmi dobře natočený. I když má dvě hodiny a je němý, skvěle se na něj kouká. Příběh se vine jednoduchými cestami, na konci přijde vrah trochu jako deus ex machina, ale kvůli perfektní atmosféře mi to jaksi nevadí. Akorát ta prostřední pasáž putování a hazardu mi přišla příliš dlouhá. ()
Nacištine sice absolútne nerozumiem, ale tých písaných konverzácii tam neprebehlo až toľko, aby som si nedomyslel o čo tu v skutočnosti ide. Lulu je slabomyseľná pardon slobodomyseľná ženská, ktorá neváha siahnuť na biceps kdejakému póvlu z ulice. Keď sa prevalí že jej očiam, úsmevu a účesu na kastról podľahla celá tlupa someliérov lacného vína zo súdobého Lidlu jej oficiálny a výzorovo obstojný drahý to vyrieši po svojom, svadbou. Najskôr preto, aby svoju drahú (čítaj majetok) Lulu priviazal krátkou reťazou o šporák. Luluino podbruško však neustále prahne po permanentných násoskách a celulitídových ksichtoch. Takže nasleduje príklad ich žiarivej kariéry... V živote by som nepovedal, že mňa ktorý i porno kuká s dabingom môže baviť takáto nemá fosília. ()
"Pandořina skřínka" v sobě spojuje několik zajímavých motivů. Je to příběh femme fatale, ale zároveň existenciální dumání nad osudem ženy, je to tragická romance, stejně jako variace na známé téma Jacka rozparovače. Dobrodružné se zde spojuje s citovým, lidsky kruté a násilným. Film má děj, který nemusí, postavy, které jsou zapamatovatelné - nebo vlastně jen jednu postavu - a nakonec i vyznění, z kterého je poznat, že se tvůrci nebáli. ()
Silné drama o tom, jak padnout z vrcholu na úplné dno. Pabst dokázal skvěle vystihnout oba extrémy - blyštivý svět "umělců" a tragický úpadek do nejnižší vrstvy společnosti. ()
Dát si až do konce němý, dvě hodiny dlouhý film z dob kdy váš děda za sebou ještě tahal kastról s pískem vyžaduje značnou míru odhodlání a týdenní přípravu v podobě odříkání si veškerých akčních snímků (zejména těch se Stývnem Seagalem). I tak mnohdy tento ambiciozní plán ztroskotá na zdánlivě triviálním problému. Němé filmy prostě nelze sledovat v horizontální poloze (instant) a navíc se u nich nedá vyvíjet žádná jiná činnost než zírání na plátno. Může to být dost únavné, zvlášť jde-li zrovna o klasické téma (např. tragická láska) a nerajcují vás herci teatrálně koulející očima. Pandořina skřínka je naštěstí jiné kafe. O tom že se Luise Brooks vyznačovala na svoji dobu velmi uvolněným a přirozeným hereckým projevem jsem věděl dřív, dost mě ale překvapili ostatní herci, např. Gustav Diessl podal v roli Jacka hodně svérazný výkon (je to svým způsobem nejsympatičtější Jack the Ripper kterého jsem zatím viděl). Když už jsem u něj, musím vyzdvihnout zde kritizované finále. Závěrečná "snová" část v Londýně byla opravdu atmosférická až běda a vlastně si pro Lulu ani nedokáži a nechci představit příhodnější konec (teda samozřejmě bych chtěl, ale to by prostě nebylo ono). Díky němu zde nění vykreslená jen jako vypočítavá mrcha a jednomu nakonec musí být této "troubled soul" upřímně líto. Jen škoda té zbytečné délky a občasné zdlouhavosti, jinak by si u mně toto "degenerované umění" možná zasloužilo plných pět. ()
Reklama